Справа № 464/6529/19
пр.№ 1-кп/464/86/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2021 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №464/6529/19, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002962 від 05 листопада 2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турка Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно працевлаштованого, неодруженого, має на утриманні троє дітей, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_7 04.11.2019 року, близько 20.00 год. перебуваючи поряд будинку АДРЕСА_2 , в ході давнього конфлікту, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння останньому тілесного ушкодження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи завдати потерпілому шкоди для здоров`я, наніс потерпілому ОСОБА_4 невстановленим досудовим розслідуванням предметом типу «бити», удари в ділянку лівої руки та лівої ноги, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_4 травму лівої руки у вигляді закритого перелому тіла променевої кістки і травму лівої ноги у вигляді уламкового перелому верхньої головки малогомілкової кістки, які утворились від неодноразової прямої дії тупого предмета та які відносяться до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину в нанесенні тілесних ушкоджень визнав, не погоджується щодо кваліфікації кримінального правопорушення, вказав, що наніс такі, оскільки на протязі місяця були погрози від ОСОБА_4 . Покликається на те, що ОСОБА_4 систематично здійснював погрози, вчиняв дії, які полягають у збиранні інформації про засоби пересування ОСОБА_7 , слідкував за ним, демонстрував зброю, а також те, що ОСОБА_4 перед нанесенням ОСОБА_7 йому ударів почав витягати з кишені куртки невідомий предмет, що дало підстави ОСОБА_7 , вважати, що потерпілий розпочав замах, а тому він взяв палку, яка лежала поруч і наніс 2-3 удари, які були потрібні лише для того, щоб припинити дії ОСОБА_4 , які створювали загрозу життю і здоров`ю ОСОБА_7 . Вказав, що єдиним мотивом нанесення ударів потерпілому був його захист від ОСОБА_4 . Зазначив, що впродовж вересня-листопада 2019 року потерпілий надсилав sms та голосові повідомлення неодноразово погрожуючи ОСОБА_7 фізичною розправою та вбивставом. ОСОБА_7 зазначив, що 04.11.2019 за годину до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 в торговому залі супермаркету "Сільпо", що на вул. Наукова у м. Львові підійшов до ОСОБА_7 та наніс удар у ногу та у грубій нецензурній формі словесно висловив погрозу. ОСОБА_7 щиро шкодує про вчинене, матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі, щодо відшкодування моральної шкоди заперечує, оскільки ОСОБА_4 сам спровокував конфлікт.

Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно стверджується сукупністю дослідженими в ході судового розгляду доказами:

- показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який вказав, що був одружений із ОСОБА_8 , від якого мають спільного сина, однак розлучилися. У день вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 була свідком події оскільки перебувала разом із ОСОБА_7 , який завдав йому три удари. Після вчинених дій перебуваючи в шоці потерпілий почав втікати, викликав таксі та поїхав у травмпункт. Із ОСОБА_7 до цього моменту знайомим не був, sms повідомлення та погрози до ОСОБА_7 не висловлював. Після вчиненого кримінального правопорушення він два тижні перебував у стаціонарі на лікуванні, йому проведено операцію на ліву ногу;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка являється двоюрідною сестрою потерпілого, яка вказала, що бачила брата побитого, допомагала відвести його у 8-му лікарню. Зазначила, що потерпілий сам не міг пересуватися, оскільки сильно боліли рука та нога. Про події вчинення кримінального правопорушення їй відомо із слів потерпілого;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який є лікарем 8-ої міської клінічної лікарні м. Львова, вказав, що про події 04.11.2019 не пам`ятає, однак після ознайомленням із медичною документацією долученою до матеріалів справи вказав, що оглядав ОСОБА_4 у лікарні, після чого у нього виялено закритий перелом та направлено до травматолога та хірурга для подальшого огляду та лікування;

-показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , яка є колишньою дружиною потерпілого, повідомила, що 04.11.2019 вона їхала з роботи разом із ОСОБА_7 , біля під`їзду будинку підійшов потерпілий та хотів поговорити, після чого ОСОБА_7 витягнув биту (яку він постійно возив із собою) та почав його бити. Вказала, що до цього часу між ними уже був конфлікт у магазині, де ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_7 у ногу;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який являється братом потерпілого, вказав, що у вечері 04.11.2019 приїхав до батьків додому та побачив брата брудного та опухлого, лежав у ліжко, самостійно встати не міг, оскільки була побита ліва сторона тіла;

- даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002962 від 05 листопада 2019 року за ч.1 ст.122 КК України, згідно з яким 04.11.2019 року близько 20:00 год. невідома особа, перебуваючи за адресою: м. Львів. вул. Ярославенка, 22 умисно нанесла тілесні ушкодження гр. ОСОБА_4 в результаті чого спричинила перелом гомілкової кістки та перелом променевої кістки лівої руки;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.11.2019, з якого вбачається, що ОСОБА_4 звернувся у відділ поліції із заявою про те, що співмешканець його колишньої дружини ОСОБА_7 04.11.2019 наніс йому телескопічною палкою тілесні ушкодження у АДРЕСА_2 ;

- даними висновку експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_12 за №1205 від 11 листопада 2019 року, згідно з яким у потерпілого встановлено діагноз: "Закритий діафізарний перелом лівої променевої кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий перелом малогомілкової кістки без зміщення кісткових фрагментів". Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлені сліди від медичних втручань на лівій руці та лівій нозі. Травма лівої руки у вигляді закритого перелому тіла променевої кістки і травма лівої ноги у вигляді уламкового перелому верхньої головки малогомілкової кістки утворилась від неодноразової прямої дії тупого предмета, могли виникнути від ударів тупим предметом, подібним на біту, 04.11.2019 року, як вказано в постанові та потерпілим. Травма вказаних кінцівок з переломами кісток відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я відповідно до п.2.2.1в "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України №6 за 17.01.1995р.;

-медичною картою стаціонарного хворого №14536;

-первинним оглядом чергового лікаря від 05.11.2019 року;

-комп`ютерною томографією колінного суглобу від 06.11.2019, з якого вбачається наявність у ОСОБА_4 перелому головки проксимальної частини лівої малогомілкової кістки з відколом уламку задньої частини головки з незначним зміщенням. Еностоз проксимального метафізу лівої великогомілкової кістки.

Аналізуючи показання обвинуваченого щодо часткового визнання вини, оглянувши долучені у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту флеш-носій з написом "doodram" 16 GB, на якому міститься запис розмови (а.с. 208) та фотознімки, переписки із месенджера (а.с. 209-211), то такі не спростовують вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, спростовуються показаннями потерпілого та свідків, не вказують на іншу кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

На підставі наведеного суд, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину. Усі наявні у справі докази в достатній мірі поза розумним сумнівом підтверджують фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені при формулюванні обвинувачення, а саме протиправність дій обвинуваченого, що знаходилися в причинному зв`язку та суспільно небезпечними наслідками, пов`язаними із нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, прокурором виконано в повному обсязі. Переконливих та достатніх доводів, які б ставили під сумнів додержання приписів статей 84-86, 94 КПК України, щодо належності та допустимості доказів, їх оцінки стороною захисту не наведено.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, працює, має на утриманні трьох дітей, міцність соціальних зв`язків, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, судимості немає.

Відповідно до ч.1ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, складеної начальником Турківського районного сектору з питань пробації ОСОБА_13 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, ставлення та усвідомлення під час судового розгляду вчиненого, добровільне відшкодування в повному розмірі майнової шкоди та наявність заявлених моральних вимог потерпілого, висновок досудової доповіді щодо середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі. Саме такий вид покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів у відповідності до вимог ст.50 КК України.

Проте за умовами ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи обвинуваченого, який притягається до кримінальної відповідальності вперше, добровільне відшкодування майнової шкоди у повному обсязі, та наявності на утриманні обвинуваченого 3 дітей, у зв`язку із чим є утруднення відшкодування потерпілому моральної шкоди, конкретних обставин справи, думку потерпілого з приводу призначення обвинуваченому покарання, враховуючи досудову доповідь органу пробації, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст.76КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Розглядаючи, поданий потерпілим в порядку ст.128 КПК України цивільний позов про відшкодування 27160, 85 грн матеріальної шкоди та 200000 грн моральної шкоди, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Зокрема, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч.1 ст.1195 ЦК України).

В частині відшкодування матеріальної шкоди, суд закриває провадження, оскільки обвинувачений та потерпілий у судовому засіданні вказали на повне відшкодування обвинуваченим такої.

Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, то за вимогами ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Вирішуючи питання про наявність підстав та розміру заподіяної моральної шкоди, суд виходить із доведеності винуватості обвинуваченого. Підставою для відшкодування спричиненої моральної шкоди взяти до уваги, що діями обвинуваченого потерпілому заподіяно фізичних та душевних страждань у зв`язку із нанесенням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які супроводжувалися фізичним болем та негативними психоемоційними змінами у житті потерпілого. Отже, суд дійшов беззаперечного висновку, що заподіяна моральна шкода є очевидною. Натомість заявлений розмір відшкодування не узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, не відповідає характеру й обсягу моральних страждань потерпілого. З урахуванням наведеного та поведінки потерпілого, розмір моральної шкоди слід зменшити до 30000 грн.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371, 373, 374, 532 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 30000 грн моральної шкоди. В частині стягнення матеріальної шкоди провадження закрити.

Речовий доказ: флеш-носій з написом "doodram" 16 GB, на якому міститься запис розмови, який наявний при матеріалах кримінального провадженя - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1