Справа 755/6819/18 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3906/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року клопотання захисника ОСОБА_7 задоволено та закрито кримінальне провадження № 0001093 від 12.04.2014 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого. В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, кримінальне провадження щодо якого, за правилами п.1 ч.1 ст.477 КПК України здійснюється у формі приватного обвинувачення за заявою потерпілого. У даному кримінальному провадженні після зміни правової кваліфікації на ч.2 ст.364-1 КК України потерпілий не подав заяви про злочин у зв`язку із чим кримінальне провадження підлягало закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність ухвали внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказав на те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, а саме у зловживанні повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам. У якості представника потерпілого Виконавчого органу Київської міської ради було залучено ОСОБА_10 . Представництво державних інтересів делеговано Київській міській прокуратурі, якою у даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов. Апелянт вказав на те, що суд, у порушення порядку судового розгляду, на стадії дослідження доказів розв`язав клопотання захисника про закриття кримінального провадження із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому, будь-яких рішень про відмову від обвинувачення ОСОБА_8 стороною обвинувачення не приймалось. Крім цього, прокурор звернув увагу на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочате за ч.4 ст.191 КК України та у подальшому було змінено правову кваліфікацію на ч.2 ст.364-1 КК України, що із урахуванням наявності матеріальної шкоди державним інтересам не надає процесуальних підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України. Вважав, що завдання збитків державі виключає віднесення конкретного кримінального правопорушення до тих, відносно яких можуть бути застосовані процедури, передбачені приватним обвинуваченням. Просив ухвалу судді скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 вказав на необґрунтованість її доводів. Захисник звернув увагу на відсутність заяви потерпілого та потерпілого взагалі у даному кримінальному провадженні, що у даному конкретному випадку уподібнюється відмові потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. На обґрунтування вказаних тверджень захисник звернув увагу на постанову Верховного Суду у справі № 761/6142/15-к від 20.12.2018 та постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 288/1158/16-к від 03.07.2019 року, у яких наведені висновки в аналогічних ситуаціях.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
захисника та обвинуваченого, які апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою, просили залишити її без задоволення, а ухвалу суду без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження № 0001093 Дніпровським районним судом здійснювався судовий розгляд за обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 3641 КК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 477 КПК України кримінальне провадження про злочини, передбачені ст. 3641 КК України здійснюється у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.
У ході судового розгляду судом першої інстанції було встановлено те, що заява потерпілого про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 3641 КК України у матеріалах кримінального провадження відсутня. Будь-яка особа потерпілим у даному кримінальному провадженні не визнавалась. Із урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість продовження судового розгляду у даному кримінальному провадженні та на законних підставах закрив кримінальне провадження, належним чином мотивувавши своє рішення. На думку колегії суддів судом першої інстанції обґрунтовано, як підставою для закриття кримінального, були застосовані положення п.7 ч.1 ст.284 КПК України. Колегією суддів враховується те, що нормами діючого КПК України не урегульовані дії суду у випадку виявлення на етапі судового розгляду відсутності у матеріалах кримінального провадження заяви потерпілого про вчинений злочин, кримінальне провадження щодо якого здійснюється у формі приватного обвинувачення. Між тим, аналіз змісту положень п.7 ч.1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати про те, що цією нормою закону визначена заборона здійснення подальшого провадження у кримінальному провадженні, що здійснюється у формі приватного обвинувачення у випадку відсутності у потерпілого претензій до обвинуваченого із приводу вчиненого кримінального правопорушення, що проявляється у відмові потерпілого від обвинувачення. Тобто, відсутність у потерпілого претензій кримінально-правового характеру до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, провадження за яким здійснюється у формі приватного обвинувачення є перешкодою для здійснення такого провадження. Наведене указує на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність закриття кримінального провадження саме із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Апеляційна скарга прокурора не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.
Та обставина, що судовий розгляд про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 3641 КК України здійснювався внаслідок зміни прокурором обвинувачення із більш суворого за злочин, який не відносився до злочинів, провадження за які здійснюється у формі приватного обвинувачення, не виключає обов`язку наявності відповідної заяви потерпілого. Відсутність такої заяви, у тому числі і у випадку зазначеної вище зміни прокурором обвинувачення, є перешкодою для подальшого здійснення провадження, що указує на правильність рішення суду першої інстанції та необґрунтованості доводів апеляційної скарги у цій частині.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про визнання будь-якої особи потерпілим у даному кримінальному провадженні тому є необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам закону посилання апелянта на залучення до кримінального провадження представника потерпілого. Прокурором із підстав, що не ґрунтуються на вимогах закону відстоюються інтереси виконавчого органу Київської міської ради, який є органом місцевого самоврядування із державними інтересами, представництво яких делеговано Київській міській прокуратурі. При цьому колегія суддів в черговий раз констатує те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 3641 КК України є злочином кримінальне провадження за який здійснюється у формі приватного обвинувачення виключно на підставі заяви потерпілого. Для початку провадження за цей злочин не має правового значення те чиї інтереси представляє той чи інший орган прокуратури.
Вирішення питання про необхідність закриття кримінального провадження із зазначених вище підстав на етапі дослідження доказів не може визнаватись порушенням вимог КПК України, оскільки встановлення відсутності заяви потерпілого про злочин, провадження за який здійснюється виключно на підставі заяви потерпілого є безумовною перешкодою для подальшого провадження, що викликає необхідність негайного закриття відповідного кримінального провадження. Колегія суддів звертає увагу на те, що для закриття кримінального провадження із підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України не передбачається необхідність відмови прокурора від підтримання обвинувачення. Наявність матеріальної шкоди державним інтересам не є перешкодою для закриття кримінального провадження підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у випадку відсутності заяви потерпілого про злочин, провадження за який здійснюється у формі приватного обвинувачення. Посилання прокурора на те, що завдання збитків державі виключає віднесення конкретного кримінального правопорушення до тих, відносно яких можуть бути застосовані процедури, передбачені приватним обвинуваченням, не ґрунтується на вимогах закону і указує на свавільне тлумачення відповідних положень КПК України оскільки відповідно до положень ст. 477 КПК України віднесення злочинів до тих злочинів, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення законодавцем не пов`язується із завданням чи відсутністю збитків державі.
Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001093 від 12.04.2014 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 серпня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001093 від 12.04.2014 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364-1 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту оголошення.

СУДДІ

___________________ _______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4