ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/99/22

23 лютого 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Любаша, Костопільського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має п`ятьох малолітніх дітей, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 27 грудня 2021 року, близько 17:00 год, перебуваючи за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході словесного конфлікту, завдав своїй дружині ОСОБА_4 щонайменше один удар рукою в область обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синців повік обох очей, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав повністю та пояснив суду, що дійсно в ході словесного конфлікту з дружиною, завдав останній один удар рукою в область обличчя, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що примирилася з чоловіком, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просила суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України правильна, оскільки ОСОБА_5 умисно спричинив легке тілесне ушкодження своїй дружині.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо подружжя.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також беручи до уваги щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів, йому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України ближче до нижньої межі у виді штрафу.

Запобіжні заходи щодо обвинуваченого не обиралися.

Речові докази та витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст. ст. 50, 65, 66-67, ч.1 ст. 125 КК України суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1