Справа № 308/3676/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
з участю захисника ОСОБА_4
з участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гірник, Селидовського району Донецької області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно ухвали Апеляційного суду м.Києва від 28.03.2016 за ч.3 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 357 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
06 березня 2020 року близько 08 годин 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, повторно, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямоване на таємне заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, шляхом вільного доступу, а саме будучи на залізничному вокзалі по АДРЕСА_2 , скориставшись втратою пильності громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тимчасово залишив свою сумку з особистими речами на стільці у залі очікувань - пасажирів, що знаходиться за вказаною адресою, викрав сумку чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта №11/196 від 18.03.2020 становить 156, 66 грн., в якій знаходились мобільний телефон марки «NOKIA 6233» чорного кольору, вартість, якого згідно висновку експерта №11/195 від 18.03.2020 становить 500,00 грн., навушники, вартість яких згідно висновку експерта №11/196 від 18.03.2020 становить 68,33 грн., чим спричинив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріального збитку на загальну суму 724 гривні 99 копійки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку.

Крім цього, 06 березня 2020 року близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись на залізничному вокзалі у місті Ужгород, що по вулиці Станційна, 9, діючи із раптово виниклим умислом, направленому на таємне викрадення особистих документів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, із сумки, яка була на стільці в залі очікування пасажирів, що за вище вказаною адресою, викрав свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане на прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке є важливим особистим документом, та в подальшому залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим, отримавши можливість розпорядитись викраденим документом на власний розсуд.

Також 06 березня 2020 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у магазині «АВС» по вул. Залізнична, 1 в місті Ужгороді, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, діючи повторно, відкрито, шляхом ривка з рук заволодів грошовими коштами у громадянина ОСОБА_8 однією купюрою у сумі 500 гривень, чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму, після чого з місця злочину втік та в подальшому був затриманий працівниками Національної Гвардії України.

За таких обставин, ОСОБА_5 обвинуваться у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.2 ст. 186 відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, ч.3 ст.357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаявся. При призначенні покарання просив не позбавляти його волі.
Не зважаючи на повне визнання ОСОБА_5 своєї вини, його вина у скоєних злочинах повністю підтверджується наданими в судовому засіданні поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який показав з ранку 06 березня 2020 року під`їхав на залізничний вокзал міста Ужгород, оскільки на 9 год. мав іти в місто на зустріч. До зустрічі у нього ще був час, і він вирішив почекати на вокзалі, із собою він мав сумку на плече в якій знаходилась папка з документами, запасний телефон, важку сумку з речами та кульок з харчами. На вокзалі було багато людей бо мали під`їхати дві електрички. Згодом йому потрібно було відлучитись до туалету, і він попросив жінку, щоб подивилась за його речами. Сумку з документами поставив під крісло, на верх поставив важку сумку і кульок з харчами, а сам відлучився на пару хвилин до туалету. Коли повернувся, він помітив ОСОБА_5 , який стояв, мабуть чекав електричку, і оком поглядав через вікно на його речі. Він візуально бачив свої речі і не помітив, що сумки з документами не має. Через 10 хв. коли йому було потрібно іти, він помітив, що сумки з документами, яка була під кріслом немає. Він відразу звернувся до чергового, який повідомив, що бачив ОСОБА_5 , який там крутився і якого всі знать, бо він неодноразово на вокзалі ночує. Тоді, після 10 год. він вирішив зателефонувати на свій номер, гудки ішли але ніхто трубку не брав, якби обвинувачений підняв трубку, він б пішов з ним на мирову. Саме більше він переживав за документи. Потім вирішив подзвонити у поліцію, де хлопці сказали йому чекати, що під`їдуть. Згодом появився черговий помічник, який сказав, що розмовляв з ОСОБА_5 , однак той «віднікується». Помічник начальника вокзалу сказав ОСОБА_5 повернути речі, але той «віднікувався», трохи покрутився біля них і відійшов. Він поглядом дивився за обвинуваченим, який зайшов в «АВС» на вокзалі, і через пару хвилин вибіг з магазину і за ним з криками хтось біг. В тому районі чергували гвардійці, які погналися за ним, а потім під`їхала поліція. Сумку, навушники і документи обвинувачений йому повернув, а телефон сказав, що викинув. ОСОБА_5 не міг знати, що в сумці знаходяться документи, на вірно вважав, що це був ноутбук, оскільки сумка була схожа, як для ноутбука.
Потерпілий ОСОБА_8 не скористався правом на участь у судовому засіданні.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, захисник, потерпілий та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за ч.2 ст. 186 відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за ч.3 ст.357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, визначеними ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є те, що злочини вчиненні в стані алкогольного сп`яніння.
За приписами ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу винного, його поведінку після вчинення злочинів, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, повторно вчинив новий умисний тяжкий злочин проти власності, що свідчить про відсутність у нього наміру стати на шлях виправлення та перевиховання, стійкий криміногенний характер його особи, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій, визначених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України.
Підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України відсутні.
На думку суду, в даному конкретному випадку саме таке покарання буде пропорційним і співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження нових злочинів.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу, який будучи обвинуваченим у вчиненні умисних, корисливих злочинів, вчинив новий умисний злочин проти власності, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, фактичні обставини справи, а тому суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки на думку суду саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 остаточного покарання, суд враховує ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 28.03.2016, якою ОСОБА_5 засуджено до шести років позбавлення волі, та призначає покарання за правилами, визначеними ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань.
Цивільний позов не заявлено.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2020 року (справа № 308/2469/20 щодо ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, - 73570 грн. Постановлено строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання з 06.03.2020 року з 21 год. 52 хв.
Ухвалами суду під час судового провадження обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.
Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-370, 373, 374, 377, 394, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 та ч.3 ст.357 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
-за ч.3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , рахувати з 06.03.2020 року 21 год. 52 хв., тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Закарпатського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення експертиз в розмірі 1884,12 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривень 12 коп.
Речові докази по справі:
-грошові кошти у сумі 500 гривень №УД7768196, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити за належністю
-чоловіча сумка чорного кольору з надписом «FIBT», навушники чорного кольору, оригінали документів, а саме медичні картки та свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити за належністю;
-DVD+R диск на якому містяться відеозаписи із камер відео нагляду, які наявні у внутрішній частині залізничного вокзалу, що розташований за адресою м.Ужгород, вул.Станційна, 9 - залишити при матеріалах справи.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайоннго суду: ОСОБА_1