У Х В А Л А

Іменем України

06.10.2021 року м. Одеса

Слідча суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 28.04.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 року за №0000229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

І. Суть скарги

1.1. 01.10.2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчої судді зі скаргою, в якій просив:

(І) поновити строк звернення зі скаргою на рішення слідчого ОСОБА_4 від 28.04.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження №0000229, про існування якого стало відомо тільки 06.09.2021 року;

(ІІ) винести постанову, якою зобов`язати слідчого ОСОБА_4 , в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження №0000229, вручити заявнику пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні;

(ІІІ) скасувати постанову слідчого ОСОБА_4 від 28.04.2021 року про відмову у задоволенні клопотання №13443-21вх від 12.08.2021 року як незаконне та таке, що суперечить вимогам статей 55, 56, 110 КПК України.

1.2. Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова є незаконною та невмотивованою, оскільки містить загальне посилання на відсутність в матеріалах кримінального провадження даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди. Проте, слідчим не наведені підстави, які виключать визнання заявника потерпілим та мотиви прийнятого рішення. Постанова слідчого містить лише перелік статей КПК України та їх зміст, проте відсутнє правове обґрунтування відмови у визнанні заявника потерпілим. Звернув увагу, що досудове розслідування здійснюється у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364, 365, 366, 367, 382 КК України, по яким однією з ознак є завдання шкоди. Слідчий посилається на те, що ОСОБА_3 не надані документи і речі, які б підтверджували та свідчили про завдання шкоди кримінальним правопорушенням, в той час як він є заявником. Стверджує, що організованою групою осіб, дії яких розслідуються в рамках кримінальних проваджень, вчинено сприяння та пряма участь у розкраданні колективної власності ПФ ТОВ «Флоурекс» в особливо великому розмірі, привласненні 300 000 доларів США іноземних інвестицій та 500 000 доларів кредитних коштів банка «Хрещатик», та як наслідок завдання матеріальної шкоди потерпілим в розмірі 14 млн. гривень. Крім того, внаслідок вчинення посадовими особами прокуратури Одеської області протиправних дій злочинна бездіяльність, навмисне затягування строків слідства, підтасовка фактів, необґрунтоване закриття кримінальних справ з метою відведення від кримінальної відповідальності членів злочинного угрупування, ОСОБА_3 вимушений оплачувати послуги юристів та адвокатів для відстоювання інтересів в судах та правоохоронних органах, витрачати особистий час та кошти на участь у численних засіданнях судів, слідчих діях тощо. Завдану моральну шкоду заявник оцінює в 2 400 000 гривень. Оскаржуваним рішенням його позбавлено можливості стягнути моральну та майнову шкоду.

ІІ. Процедура та позиції учасників

2.1. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначному складу суду від 01.10.2021 року, справа №947/29314/21 передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

2.2. Ухвалою слідчої судді від 04.10.2021 року ОСОБА_3 поновлено строк для звернення зі скаргою та відкрито провадження за скаргою.

2.3. Під час розгляду скарги повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України.

2.4. Учасники кримінального провадження, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися. Заявник звернувся із заявою про розгляд скарги у його відсутність. Слідчий у телефонному режимі повідомив про неможливість явки у зв`язку із відрядженням.

2.5. Враховуючи строк розгляду скарги, визначений частиною другою статті 306 КПК України, а також зважаючи на те, що у відповідності до частини третьої статті 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, слідча суддя дійшла висновку про можливість розгляду скарги у відсутність учасників кримінального провадження.

ІІІ. Релевантне законодавство

3.1. Кримінальний процесуальний кодекс України (надалі КПК України)

Стаття 2. Завдання кримінального провадження

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9. Законність

1. Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 55. Потерпілий

1. Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

2. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

3. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

4. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

5. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Стаття 110. Процесуальні рішення

3. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

5. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:

місце і час прийняття постанови;

прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;

мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про:

зміст прийнятого процесуального рішення;

місце та час (строки) його виконання;

особу, якій належить виконати постанову;

можливість та порядок оскарження постанови.

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає […] у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк […];

3) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування

[…] 2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

2) зобов`язання вчинити певну дію […];

4) відмову у задоволенні скарги.

3.2. Кримінальний кодекс України (КК України)

Стаття 364. Зловживання владою або службовим становищем

1. Зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, -

карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, із штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2. Те саме діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, -

карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ІV. Оцінка та висновки слідчої судді

4.1. Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідча суддя дійшла такого висновку.

4.2. В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі по тексту ЄРДР) 04.03.2020 року за №0000229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

4.3. 12.08.2021 року ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із клопотанням, в якому просив у відповідності до вимог п.2 ст.55 КПК України вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000229.

4.4. 28.04.2021 року постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 28.04.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000229 від 04.03.2020 року.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови, на даний час факт перевищення влади працівниками правоохоронних органів не знайшов свого об`єктивного підтвердження. Будь-які фактичні обставини у кримінальному провадженні мають бути підтверджено доказами, натомість докази оцінюються з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст.60 КПК України автором речі і документи, які підтверджували та свідчили про заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди не надано.

4.5. Надаючи оцінку оскаржуваній постанові, слідча суддя виходить з такого.

4.6. Аналіз норм чинного кримінального процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що потерпілим може бути 1) фізична або юридична особа, якій завдано шкоди (фізичній особі моральної, фізичної або майнової; юридичній майнової), яка 2) подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або 3) яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і тому вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

4.7. Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням.

4.8. Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст.55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому, відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

4.9. Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, дізнавача, прокурора визначені у ч.5 ст.110 КПК України. Зокрема, постанова слідчого складається з вступної, мотивувальної та резолютивної частин. При чому мотивувальна частина повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

4.10. З наданих до скарги матеріалів вбачається, що основним аргументом слідчого при прийнятті рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000229 є те, що на даному етапі досудового розслідування факт перевищення влади працівниками правоохоронних органів не знайшов свого об`єктивного підтвердження, а також зважаючи на те, що у зазначеному кримінальному провадженні відсутні об`єктивні та достатні дані, які б свідчили про завдання йому моральної або майнової шкоди.

4.11. Проте, слід зазначити, що однією з кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

А відповідно до пп.1-3 ч.1 ст.91 КПК України подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, а також вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обставинами, які підлягають доказуванню.

4.12. Крім того, слідча суддя звертає увагу на те, що вимога щодо вмотивованості постанови про відмову у визнанні потерпілим передбачає не лише аналіз змісту заяви про визнання потерпілим, а й дослідження всіх доказів, наданих на її підтвердження, та їх подальша перевірка. Отже, слідчий у межах кримінального провадження, у якому заявляється відповідне клопотання, має процесуальну можливість провести слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, спрямовані на перевірку викладених фактів. Таким чином, у слідчого на момент прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 було достатньо процесуальних можливостей перевірити надані ним докази, що ним не було вчинено.

4.13. За таких обставин, слідча суддя вважає, що постанова слідчого від 28.04.2021 року не відповідає вимогам, встановленим частиною п`ятою статті 110 КПК України, а тому наявні підстави для її скасування.

4.14. Вирішуючи вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого вручити заявнику пам`ятку про роз`яснення процесуальних прав та обов`язків потерпілого, слідча суддя виходить з положень п.18 ч.1 ст.3 та п.3 ч.2 ст.307 КПК України, за змістом яких слідчий суддя забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування може винести ухвалу, якою зобов`язати вчинити певну дію.

4.15. У відповідності до міжнародних стандартів, які були імплементовані у національне законодавство, розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Крім того, кримінальне провадження має носити змагальний характер і обов`язково забезпечувати для сторони обвинувачення та сторони захисту «рівність у процесуальних засобах». Рівність процесуальних засобів не забезпечується, якщо сторона позбавлена права ініціювати проведення слідчих та процесуальних дій, доступу до тих документів у матеріалах розслідування, без ознайомлення з якими вона неспроможна сприяти забезпеченню прав, свобод та законних інтересів, власності від кримінальних правопорушень, запобігання злочинам, швидкому, повному та неупередженому розслідуванню і судовому розгляду тощо.

4.16. У Декларації ООН «Основні принципи правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою» (1985) вказано, що та чи інша особа має визнаватися жертвою злочину незалежно від того, чи був встановлений, заарештований чи відданий до суду правопорушник. Крім цього Декларація передбачає, що на визначення особи потерпілою не впливають родинні відносини між нею та правопорушником.

4.17. Відтак, враховуючи, що зволікання із визнанням особи потерпілою може призвести не лише до обмеження її прав, а й до зниження об`єктивності розслідування, слідча суддя дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229, вручити заявнику пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.

4.18. Також, зважаючи на те, що розгляд скарги на дії слідчого, прокурора здійснюється у порядку, встановленому для судового розгляду (ч.1 ст.306 КПК України), під час такого розгляду підлягає застосуванню і принцип змагальності, встановлений ст.22 КПК України. З урахуванням особливостей оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування (встановлених главою 26 КПК України) зазначений принцип передбачає самостійне обстоювання заявником та слідчим, прокурором (рішення якого оскаржується) їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

4.19. Будь-яких заперечень щодо законності та обґрунтованості постанови слідчий не надав.

4.20. За таких обставин, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 10, 55, 94, 110, 303-307, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 28.04.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 року за №0000229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, - задовольнити.

2. Постанову старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 від 28.04.2021 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000229 від 04.03.2020 року, - скасувати.

3. Зобов`язати слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2020 року за №0000229, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

4. Копії ухвали направити для відома учасникам кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1