Провадження №11-кп/801/27/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого- судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000535, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

виправдано в зв`язку з недоведеністю його вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Процесуальні витрати по проведенню експертизи в сумі одна тисяча одна гривня віднесено на рахунок держави.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення майнової шкоди та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

встановив:

ОСОБА_7 04.02.2018 року близько 01:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля будинку № 14 по вул. Максима Шимка в м.Вінниця.Біля даного будинку також знаходився автомобіль марки «Peuggeot 406», сірого кольору, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_11 та перебував у користуванні ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_7 , скориставшись ключами, які були йому довіренні з метою ремонту даного автомобіля, шляхом вільного доступу без дозволу власника сів до вищевказаного автомобіля, завів його двигун та за його кермом направився в бік школи № 12, що знаходиться по вул. М. Шимка в м. Вінниця. В подальшому ОСОБА_7 , не впоравшись з керуванням, з`їхав з дороги та зіткнувся з бетонною електроопорою, внаслідок чого пошкодив автомобіль, яким він заволодів.

Відповідно до висновку експерта № 83 від 27.02.2018 року вартість вищевказаного автомобіля марки «Peuggeot 406» в технічно справному стані становить 106400 грн., збитки завдані пошкодженням даного автомобіля складають 37991,87 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 37991,87 грн.

Такі дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, базується на неналежних доказах, які ні прямо, ні опосередковано не свідчать про доведеність вини ОСОБА_7 .

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнивши від його відбування з випробування з іспитовим строком 3 роки. Прокурор вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування Закону про кримінальну відповідальність. Апелянт переконаний, що суд вибірково виклав та оцінив пояснення обвинуваченого та потерпілого;

Адвокат ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч 1 ст. 289 КК України. Вказує, що вирок не відповідає обставинам справи. ОСОБА_7 самовільно, без дозволу власника та без відповідного права керувати транспортними засобом взяв автомобіль. Просить покарати обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні та просив її задовольнити, представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу потерпілого, заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо апеляційних скарг, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, провівши часткове судове слідство та судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, базується виключно на неналежних доказах, які ні прямо, ні опосередковано не свідчать про доведеність вини ОСОБА_7 .

Разом з тим, суд у вироку вказав, що потерпілий ОСОБА_9 не зміг пояснити, де саме ОСОБА_7 заволодів його автомобілем та де зберігав ключі від автомобіля, коли залишався на ніч в чужій квартирі, оскільки заснув в автомобілі таксі, тому що був сильно п`яним. А обвинувачений ОСОБА_7 зазначав, що ОСОБА_9 сам дав йому ключ перевести автомобіль. В подальшому коли ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння спав у нього в квартирі, він з вікна побачив, що біля машини крутяться якісь люди, тому він вирішив відігнати машину до гаражів.

Проте судом не взято до уваги, що потерпілий зазначив, що надав дозвіл ОСОБА_7 на користування своїм транспортним засобом лише на час переїзду від СТО до будинку обвинуваченого, а згоди потерпілого на користування його автомобілем після повернення потерплого та обвинуваченого у нічний час до додому останнього, та після того як потерпілий заснув, останній не надавав. Тобто ОСОБА_7 вирішив перегнати автомобіль від свого дома під час того, як потерпілий перебував у нього вдома, без дозволу останнього. А той факт, що потерпілий, залишивши автомобіль у дворі будинку, не міг згадати, де перебували ключі від його автомобіля, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, не свідчить про надання дозволу ОСОБА_7 користуватися його транспортним засобом.

Суперечності між показаннями потерпілого та обвинуваченого в судовому засіданні не досліджені та не усунуті.

Також судом не було встановлено, яким чином потерпілий надав обвинуваченому дозвіл на керування своїм автомобілем з метою перевести його ближче до будинку обвинуваченого, оскільки потерпілому було достовірно відомо, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, дав їм невірну оцінку, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судом рішення щодо невинуватості ОСОБА_7 .

Так зокрема, аналізуючи докази, здобуті під час судового розгляду, суд першої інстанції почав з допиту обвинуваченого ОСОБА_7 , який частково визнав свою вину у інкримінованому йому органом досудового розслідування злочину за ч. 1 ст. 289 КК України, та повідомив суду, що він запропонував перегнати машину ОСОБА_9 до його будинку, оскільки залишати її просто на вулиці біля гаражів було небезпечно. Однак ОСОБА_9 сказав, що він випивший за кермо не сяде. При цьому ОСОБА_9 запропонував, щоб він сів за кермо машини, коли вони будуть переганяти її до його будинку. ОСОБА_9 дав йому ключ, вони поїхали. Далі він припаркував машину, і вони поїхали в «Мода бар». В подальшому вони під`їхали до будинку обвинуваченого, і він потерпілого, який був п`яний завів його до квартирі та поклав спати. Помітивши з вікна квартири, що біля машини є якісь люди, він вирішив відігнати машину до гаражів. Але коли він виїхав з двору, побачив проблискові маячки поліцейської машини, злякався, що його притягнуть до адміністративної відповідальності, тому намагався втекти від поліцейських, однак не впорався з керуванням, в`їхав в стовп та пошкодив машину. В подальшому він намагався домовитись із потерпілим про відшкодування завданої шкоди.

Однак таку позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його невинуватості у скоєнні даного кримінального правопорушення судова колегія оцінює як спосіб його захисту від обвинувачення, оскільки показання обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка, які були допитані судом першої інстанції, та в суді апеляційної інстанціїї, щодо показань яких у учасників немає заперечень.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , апеляційному суду пояснив, що ОСОБА_7 ремонтував його автомобіль марки «Peuggeot» та попросив залишити йому ключі від автомобіля, щоб він міг перегнати його автомобіль в разі потреби. Він передав ОСОБА_7 ключі, розуміючи, що автомобіль залишиться біля СТО на ніч. В подальшому, ОСОБА_7 сказав, що автомобіль потрібно перегнати до його будинку. На його відмову сідати за кермо, оскільки пив пиво, ОСОБА_7 запропонував сам це зробити. Тоді вони всі разом сіли в автомобіль, ОСОБА_7 був за кермом, і поїхали до будинку ОСОБА_7 . При цьому ключі ОСОБА_7 він передав добровільно. В подальшому він разом з ОСОБА_7 поїхали у клуб. Повертаючись на таксі, він заснув в автомобілі, а прокинувся у незнайомій квартирі. Пізніше він дізнався, що його автомобіль потрапив у ДТП. Де були ключі від автомобіля, коли вони лягали спати, він не знає, оскільки був п`яним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснював, що під час несення службу по забезпеченню безпеки громадського порядку на вул. Немирівське шосе вони побачили автомобіль, який рухався. Водій автомобіля їхав з повністю відкритим вікном, що їм здалося підозрілим. Вони вирішили зупинити автомобіль, увімкнули червоний та синій проблискові маячки, у гучномовець наказали водію зупинити автомобіль, однак водій не реагував та продовжував рух. Вони переслідували автомобіль близько 5 хвилин. На перехресті вулиць М. Шимка та Ватутіна автомобіль, який вони наздоганяли, врізався в стовп, оскільки водій не впорався з керуванням. Водій відчинивши двері, намагався втекти, але впав та був ними затриманий.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , що 03.02.2018 року на СТО він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 подивилися на автомобіль, належний останньому. Далі ОСОБА_9 виїхав з гаража та зупинився біля боксу. Потім ОСОБА_9 привіз три пляшки пива, і вони разом їх випили. ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_9 перегнати його автомобіль до свого будинку. ОСОБА_9 погодився, передав ключі ОСОБА_7 , і вони разом поїхали з СТО на автомобілі ОСОБА_9 . Він вийшов біля вокзалу, а ОСОБА_9 та ОСОБА_7 поїхали до будинку останнього.

Апеляційний суд враховує, що показання потерпілого та свідків є послідовними, сумнівів у їх достовірності та допустимості у апеляційного суду не виникає.

Вказаний свідок та потерпілий допитувались на виконання Постанови Верховного Суду від 10.03.2021 року, яка є обов`язковою для виконання суду нижчої інстанції як того вимагає ст. 449 КПК України.

Про причетність ОСОБА_7 до вчиненої крадіжки автомобіля також свідчать наступні докази :

- витяг з ЄРДР від 07.02.2018 року;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_9 просить вжити заходи до ОСОБА_7 , який 04.02.2018 року, перебуваючи на території СТО, що за адресою: м. Вінниця пров. Залізничний, незаконно заволодів його автомобілем марки «Peuggeot 406», сірого кольору, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- протокол огляду предмету від 06.02.2018 року, відповідно до якого оглядався автомобіль марки «Peuggeot 406», д.н.з. НОМЕР_1 ;

- висновок експерта № 83 від 27.02.2018 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля марки «Peuggeot 406», д.н.з. НОМЕР_1 , в технічно справному стані становить 106400 грн., збитки завдані пошкодженням даного автомобіля складають 37991,87 грн.

Зазначені вище докази є,на думку судової колегії, належними та допустимими, а також достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України.

Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляційних скарг, що

суд дав оцінки показанням потерпілого та обвинуваченого, тому прийшов до невірного висновку про невинуватість ОСОБА_7 , вважаючи, що встановлено факт викрадення автомобіля та користування на свій розсуд аж до моменту ДТП.

Апеляційний суд відкидає показання ОСОБА_7 щодо його невинуватості, які ним надані в суді першої інстанції, оскільки пояснення, що потерпілий надав йому ключ від автомобіля особисто, тому оскільки подальшому потерпілий спав він з метою захисту автомобіля вирішив його відігнати, оскільки потерпілим надавались ОСОБА_7 ключі з метою перевести автомобіль з СТО до будинку, інших дозволів на перевезення автомобіля потерпілим обвинуваченому надано не було.

За наведених обставин, вирок міського суду щодо виправдання ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 1 КК України слід скасувати як необґрунтований та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у скоєнні цього злочину.

А дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Щодо призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та саме застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При призначенні покарання за ст.289 ч. 1 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості цього злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зав`язків, оскільки не одружений, офіційно не працює, хоча працевлаштований на автосервісі по цивільно-трудовій угоді, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставин, які би пом`якшували покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставиною,яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На думку апеляційного суду, покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією статті, з застосуванням положень ст. 75 КК України , як просить в апеляційній скарзі прокурор, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України

у х в а л и в :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , - задовільнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.12.2019, яким виправдано ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 289 КК України, в зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, скасувати та ухвалити новий.

Визнати ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту набрання вироком законної сили .

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі одна тисяча одна гривня на залучення експерта у кримінальному провадженні

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі 3(трьох) місяців.

Судді:

ОСОБА_14