КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6531/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятрівка, Бершадського району, Вінницької області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, працюючого директором ТОВ «Київська будівельно монтажна компанія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Заборонено підозрюваному ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням випадків отримання медичної допомоги.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_13 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі Київської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (за їх наявності).
Виконання ухвали покладенона орган внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_14 .
Контроль за виконанням ухвали покладенона старшого слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 .
Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_15 під домашнім арештом визначено в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 грудня 2021 року, включно.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою. Слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу всупереч вимог ст. ст. 177, 178 КПК України не врахував усі обставини, які підлягають оцінці при вирішенні відповідного питання.
Зокрема, слідчим суддею залишено поза увагою те, що ОСОБА_7 як директор ТОВ «КБМК», не будучи обмеженим у свободі пересування та спілкуванні, може впливати на підлеглих посадових осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні.
Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 особисто відомі свідки у кримінальному провадженні, які є працівниками ТОВ «КБМК», що працюють в його безпосередньому підпорядкуванні. Дані обставини свідчать про можливість в подальшому впливу з боку ОСОБА_7 на вказаних свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень, чому необхідно запобігти шляхом вжиття відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.
Вільно пересуваючись, підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у справі шляхом особистих зустрічей та телефонних розмов із свідками у даному кримінальному провадженні, які мають відношення до вчинення кримінальних правопорушень, а також вживати заходи для незаконного впливу на свідків, представників потерпілих та хід досудового розслідування і перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання із показанням інших осіб у справі, надавати поради з врахуванням обставин справи, що стали йому відомі після набуття статусу підозрюваного, схиляти до дачі завідомо неправдивих показань під час досудового розслідування.
Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності в тому числі за вчинення корупційних злочинів, що вказує на неможливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 191 КК України, а також неможливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням. Вказану обставину слідчим суддею залишено поза увагою.
Крім того, слідчим суддею залишено поза увагою те, що ОСОБА_7 ухилявся від надання документів на запити слідчого, відмовився надавати експериментальні зразки підпису та почерку на підставі постанови слідчого. Вказані обставини свідчать про перешкоджання ОСОБА_7 кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Така поведінка підозрюваного в минулому обґрунтовує наявність ризику подальшого перешкоджання ОСОБА_7 вказаному кримінальному провадженню, а також ухилення підозрюваного від виконання законних вимог слідчого, прокурора, слідчого судді та суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
05 жовтня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем; у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів; у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, повторно у великих розмірах.
Також в клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зазначені ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є і тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Крім цього, ОСОБА_7 особисто відомі свідки у кримінальному провадженні, які є працівниками ТОВ «Київська будівельно монтажна компанія» та управління містобудування, архітектури та землекористування Шевченківської в місті Києві державної адміністрації. Дані обставини свідчать про можливість в подальшому впливу з боку ОСОБА_7 на вказаних свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
26.10.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за виключенням випадків отримання медичної допомоги. Покладено на підозрюваного ОСОБА_19 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 грудня 2021 року, включно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувалася положеннями ст. ст. 176-179, 183, 193, 194, 196 КПК України вказавши, що слідчим, прокурором не доведено, що встановленим в провадженні ризикам не зможе запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Оскільки, хоча ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, та незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, існують, проте з урахуванням даних про його особу ймовірність їх реалізації є недостатньою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому враховуючи встановлення наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, існування в провадженні визначених ст. 177 КПК України ризиків, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважав, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте ймовірність їх реалізації є недостатньою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, офіційно працює, міцність його соціальних зв`язків, стан його здоров`я, та те що він раніше не судимий. При цьому, з урахуванням ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_7 до злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, суд навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.
Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).
Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).
Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).
Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.
Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про його особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваного під вартою під час апеляційного розгляду прокурор.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовив у задоволенні клопотання.
Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4