Справа №718/2083/21
Провадження №1-кп/718/109/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 м. Кіцмань Чернівецька область
м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108 від 18.06.2021 року за обвинуваченням неповнолітнього:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховерхів, Кіцманського району Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, непрацюючого, із повною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,-

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
18.06.2021, приблизно о 08:30, неповнолітній ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, в центрі міста Кіцмань по вулиці Незалежності, 46, біля церкви Святого Миколая, неподалік зупинки громадського транспорту, нічого не пояснюючи, поводячи себе зухвало, грубо порушуючи громадський порядок, в присутності сторонніх осіб, ображав нецензурною лайкою працівника Національної поліції України, а саме помічника чергового Відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області, рядового поліції ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який був одягнутий у формений одяг Національної поліції із розпізнавальними знаками та жетоном, поза службою, в ході чого наніс декілька ударів ногою в область сідниць. В результаті цього, в працівника поліції ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження у вигляді синця по задньо-зовнішній поверхні лівої сідниці.

Згідно з висновком Кіцманського МРВ ЧОБ СМЕ №83-Е від 23.06.2021 дане тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а саме хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю

Позиція учасників провадження.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (кримінальному проступку), передбаченому ч.1 ст. 296КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Підтвердив, що 18.06.2021 приблизно о 08:30, після святкування випускного, проходив з друзями в центрі міста Кіцмань, через парк, при цьому ображав нецензурною лайкою працівника поліції ОСОБА_8 та наніс йому декілька ударів ногою в область сідниць. Перебував в стані сп`яніння. Зрозумів протиправність вчиненого, попросив вибачення у потерпілого. Більше такого вчиняти не буде. Щиро шкодує про свій вчинок. Просив звільнити його від покарання та застосувати примусові заходи виховного характеру.

Показання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав власноручну написану заяву про розгляд справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого не заявляє, так як ОСОБА_3 вибачився перед ним і вони примирились. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підтримує та просить його задоволити.
Прокурор у судовому засідання, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу, документів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, що відображено у журналі судового засідання.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання та застосування неповнолітньому примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля , посилаючись на позитивні характеристики ОСОБА_3 , його вибачення та примирення із потерпілим, усвідомлення протиправність свого проступку, а також те, що ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість, вчинив проступок у неповнолітньому віці.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого батько ОСОБА_5 , клопотання підтримав, запевнив суд, що здійснюватиме ефективний виховний вплив на сина, забезпечить контроль за його поведінкою, як в дома, так і в побуті. Надав покази про обставини вчинення сином кримінального проступку, про які довідався від працівників поліції.

Начальник служби у справах дітей Кіцманської міської ради ОСОБА_7 в суді надала письмовий звіт на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , вказавши про те, що неповнолітній проживає в повній сім`ї, є ще молодший брат, мати в даний час перебуває за кордоном. Умови проживання задовільні. ОСОБА_3 закінчив 9 класів Кіцманського ЗЗСО1-111 ст. в 2019 році. Після цього закінчив 6 місячні курси перукарського мистецтва в м.Києві (школа Дюденка), отримавши диплом-перукаря широкого профілю. Разом з тим закінчив екстерном 10-11 клас в Ставчанському ЗЗСО 1-111ст. Зараз не працює та не навчається. Раніше сім`я в поле зору служби у справах дітей не потрапляла. Вважала за можливе застосувати примусові заходи виховного характеру ОСОБА_3 у вигляді застереження або передачу під нагляд батьків.
Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, за участі законного представника та представника служби у справах дітей, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч.1 ст. 296 КК України, за обставин наведених у вироку.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч.1 ст. 296 КК України, оскільки останній вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.
Відповідно до вимог ст.105 КПК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених ч. 2 ст. 105 КК України.
Відповідно до п. 5, 6 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК, яке є одним із найм`якіших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.
Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо
поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід
розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час
доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди
органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи
роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку
продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності
хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних
засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК ( 2341-14 ) суд у кожному
випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що
здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього,
повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній
зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу
неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно
небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити,
а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього
і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою
для виправлення неповнолітнього.
При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у справах № 161/7253/18, 168/625/19.

Таким чином при призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, ставлення неповнолітнього обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому каятті, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується з хорошої сторони.
Крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, суд враховує умови його життя (які є задовільними) та виховання, вплив дорослих, стан здоров`я та рівень розвитку, психологічні риси особи та інші особливості особи неповнолітнього, відсутність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.
Згідно Довідки № 222 КНП «Кіцманська БЛІЛ» ОСОБА_3 у лікаря психіатра не перебуває, проте, згідно Довідки №138 від лікаря нарколога, останній зареєстрований з діагнозом F 19.0 з 18.06.2021.
Таким чином, обставинами, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення проступку неповнолітнім. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , у відповідності до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Орган пробації вважає можливим перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, що не становить високої небезпеки для суспільства. (а.с.50-55)

Враховуючи те, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок вперше, щиро розкаявся, вчинив проступок у неповнолітньому віці, перед потерпілим вибачився, потерпілий претензій не заявляє, підтримав клопотання про застування примусових заходів виховного характеру, ураховуючи подальшу його бездоганну поведінку, суд на підставі ст.105 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від покарання, так як в силу наведених обставин на момент постановлення вироку він не потребує застосування покарання, та до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження, а також обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.
Мотиви інших рішень.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувались.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395, 381, 484-497 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
На підставі п.п.1, 2 ч.2 ст.105 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання, із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме:
заборонити ОСОБА_3 залишати місце постійного проживання в період з 22:00 год. по 07:00 год. наступного дня, а також заборонити ОСОБА_3 відвідувати в нічний час з 22:00 год. до 06:00 год. розважальні заклади строком на 1 рік.
Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_3 наслідки його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам потерпілого, інтересам суспільства, та оголосити йому осуд за ці дії, а також попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.

Після набрання вироком законної сили, речовий доказ, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone» моделі «6s», IDDCG E2946A, сірого кольору, одягнутий в чохол зеленого кольору, який 18.06.2021 видав ОСОБА_3 , що постановою від 22 червня 2021 року визнан ий речовим доказом та приєднаний до матеріалів кримінального провадження та переданий на зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - залишити останньому за належністю.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1