Провадження № 1-кс/686/944/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00002448 від 04.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

24.01.2022 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №00002448 від 04.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2021 року на автомобіль марки автомобіль «Renault Clio» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , посилаючись на те, що його автомобіль не може бути речовим доказом, оскільки не є пошкодженим та не має відношення до ДТП та не є матеріальним об`єктом знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тому у подальшому збереженні та застосуванні до автомобіля такого засобу забезпечення кримінального провадження немає потреби.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд клопотання належним чином.

Водночас, від слідчого із супровідним листом від 25.01.2022 №2448/121/119/22 надійшли матеріали кримінального провадження №00002448.
Дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002448 від 04.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2021 року, було накладено арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування у кримінальному провадженні №00002448 від 04.12.2021 року на автомобіль «Renault Clio» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи із визначених кримінальним процесуальним законом завдань та призначення такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, накладення арешту є тимчасовим заходом, а майно на яке він накладений може бути повернуто його власнику, залежно від його процесуального статусу у кримінальному провадженні та потреб досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження,з часу накладення арешту на зазначене майно жодних слідчих дій з його використанням проведено не було.
Відсутні і у матеріалах кримінального провадження відомості про необхідність подальшого проведення із указаним майном слідчих дій.
В судовому засіданні не встановлені підстави для подальшого збереження у спосіб накладення арешту із збереженням усіх визначених законом заборон цього заходу забезпечення кримінального провадження до транспортного засобу «Renault Clio», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .
Зважаючи на розумність та співмірність обмеження права власності, враховуючи інтереси власника транспортного засобу відсутність поданих заперечень від сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає, що арешт на указаний транспортний засіб можливо скасувати в частині заборони користування автомобілем.
З огляду на викладене, керуючись ст. 100,174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт у кримінальному провадженні №00002448 від 04.12.2021 на автомобіль «Renault Clio», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на майданчику тимчасового утримування транспортних засобів, що по вул. Курчатова 120-Д в м.Хмельницькому, власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 у частині заборони користування указаним транспортним засобом його власником.
В іншій частині вимог клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя