Справа № 165/2669/20 Провадження №11-кп/802/593/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 286 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 01 червня 2021 року
В С Т А Н О В И В
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, який має базову вищу освіту, несудимий, одружений, має утриманні малолітню дочку, 2020 року народження,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75, ст.76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вироком задоволено цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до ОСОБА_8 .
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області 9462 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві) грн. 20 коп. у відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, шляхом зарахування на рахунок бюджету виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області.
Вироком вирішено питання про речові докази.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій особі середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України при таких обставинах.
Так, ОСОБА_8 03 серпня 2020 року, близько 09 год. 55 хв., в м. Нововолинську, керуючи технічно справним автомобілем марки "Мерседес Бенц", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись правою смугою при дозволеному односторонньому русі вулиці Винниченка, від перехрестя вказаної вулиці з проспектом Перемоги до перехрестя з вулицею Святого Володимира, неподалік від буд.2 на вул. Винниченка, в порушення п.п. 2.3"б", 12.1, 13.1 ПДР України, не врахувавши дорожню обстановку, не забезпечивши безпечну швидкість та дистанцію між учасниками дорожнього руху, проявивши безпечність та неуважність, з необережності, допустив зіткнення з автомобілем марки "Рено Меган", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , у якому перебувала пасажир ОСОБА_11 , що рухався у попутному напрямку, та який запинився перед дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України "пішохідний перехід" з метою надання переваги в русі пішоходу, котрий переходив дорогу, внаслідок чого пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійних переломів тіл 5,6 шийних хребців без зміщення, які згідно висновку експерта №166 від 07 вересня 2020 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я та підшкірну гематому потиличної ділянки голови, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 п.п. 2.3"б", 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор оскаржує рішення суду у зв`язку невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного через м`якість. В апеляційній скарзі вказує, що призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд в достатній мірі не врахував грубість порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим, тяжкість наслідків у виді спричинення середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, та призначив обвинуваченому надмірно м`яке основне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, яке на переконання апелянта, не сприятиме меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.
Крім того, не навівши будь-яких мотивів свого рішення, суд першої інстанції безпідставно не призначив ОСОБА_8 за ч.1 ст. 286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, чим неправильно застосував норми матеріального закону.
У зв`язку з наведеним прокурор просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В решті вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, обвинуваченого і його захисника, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.
Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Згідно вимог ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про особу винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Так, обираючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд дав оцінку ступеню тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, та з урахуванням особи винного, пом`якшуючих покарання обставин - щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, добровільного часткового відшкодування завданої шкоди (часткового відшкодування витрат на лікування), відсутності обтяжуючих покарання обставин, призначив основне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, зі звільненням від його відбування з випробуванням.
З врахуванням тих обставин, що керування автомобілем для обвинуваченого та його сім`ї, у якій виховується малолітня дитина є основним засобом доходу, місцевий суд дійшов висновку про можливість не призначення ОСОБА_8 додаткового покарання, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами, та вважав, що позбавлення цього права поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.
Однак, з таким висновком колегія суддів погодитися не може вважає його таким, що суперечить вимогам ст.65 КК України.
Апеляційний суд переконаний, що суд першої інстанції, в даному випадку, недостатньо врахував та не надав належної оцінки обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема тому, що ОСОБА_8 , грубо знехтувавши вимогами ПДР, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не забезпечив безпечну швидкість та дистанцію, та допустив зіткнення з автомобілем, що рухався попереду, та вчинив злочин, в результаті якого потерпілій ОСОБА_11 були заподіяні середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Зазначені обставини, на думку апеляційного суду, вказують на необґрунтованість висновку суду щодо непризначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
На час постановлення рішення апеляційним судом обставин, які б свідчили та могли становити вирішальне значення для залишення за обвинуваченим ОСОБА_8 права керування транспортними засобами, як необхідність фінансового забезпечення його та сім`ї, не було підтверджено належними доказами.
Апеляційний суд вважає, що завдані неправомірними діями ОСОБА_8 наслідки у виді заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які поєднані з грубим порушенням обвинуваченим пунктів 2.3"б", 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, переконливо свідчать про необхідність застосування щодо останнього додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Таким чином, вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 призначено покарання, яке є невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та є явно несправедливим через м`якість, а тому вирок в частині призначеного покарання на підставі п. 4 ч. 1 і ч. 2 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку відповідно до п.3 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.420 КПК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу винного, який є особою молодого віку, одружений, на його утриманні перебуває дитина, 2020 року народження, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, не працює, ставлення обвинуваченого до вчиненого, часткове відшкодування завданих збитків, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, зважає на думку потерпілої ОСОБА_10 , котра у своїй заяві, поданій апеляційному суду, щодо призначення покарання ОСОБА_8 покладалась на розсуд суду.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням.
На думку суду апеляційної інстанції, саме такий вид та розмір покарання буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання в порядку ч.2 ст.409 КПК України - скасуванню, з ухваленням нового вироку.
На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, суд
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора Нововолинського відділу Володимир-Волинської окружної прокуратури, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 01 червня 2021 року в частині призначення покарання ОСОБА_8 скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75, ст.76 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом, шляхом подачі касаційних скарг.
Головуючий

Судді