Справа № 159/1298/21 Провадження №11-кп/802/309/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 18 січня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 24.11.2021 року обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було продовжено, раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22 січня 2022 року включно.

18 січня 2021 року в ході розгляду кримінального провадження №0000713 від 2.04.2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, прокурор подав письмове клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на строк 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки такий строк закінчується 22.01.2022 року, а ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 18 січня 2022 року дане клопотання прокурора задоволено.

Продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 18 березня 2022 року.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Не погодившись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Зазначає про те, що прокурор до свого клопотання не додав доказів на підтвердження доводів, які викладені у ньому, на що він, як захисник, вказував в судовому засіданні, однак, суд на це уваги не звернув.

Крім того, захисник вважає, що ризики, які зазначені прокурором в поданому клопотанні є надуманими, оскільки не підтверджені жодним доказом, що відповідно повинно було бути підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Не доведено також прокурором неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою.

Зазначає також про те, що протягом усього терміну досудового розслідування щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався. при цьому, обвинувачений зацікавлений у тому, щоб приймати участь у судових засіданнях і доказувати свою невинуватість злочинах, оскільки вважає, що наведені стороною обвинувачення докази щодо його винуватості не підтверджуються.

Крім того, зазначає і про те, що обвинувачений вже перебуває під вартою в іншому кримінальному провадженні, яке на розгляді Васильківського районного суду Київської області, а тому він вже знаходиться під цілодобовим наглядом, чим фактично спростовуються доводи прокурора про наявність ризиків, які зазначені ним у клопотанні.

Проте, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув та не надав усьому належної правової оцінки у зв`язку з чим прийшов до невірного висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний розгляд провадження у відповідності до ч.4 ст.422-1 КПК України здійснюється без участі сторін кримінального провадження, оскільки не було заявлено клопотань про його розгляд за участю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що в даний час у провадженні Рожищенського районного суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під №0000713 від 12.04.2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень повністю стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Встановлено і те, що судовим рішенням від 24.11.2021 року ОСОБА_6 продовжувався раніше обраний строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 22.01.2022 року.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_6 в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, і при цьому, більш м`який запобіжний захід не зможе їм дієво запобігти.

Як встановлено судом, підставами для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення останнього клопотання про продовження строку тримання під вартою, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченій є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Оцінюючи тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченому, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цих злочинів, а також те, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ризики, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не втратили свою актуальність та не змінилися.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкості інкримінованих йому діянь, те, що останній обвинувачується у вчиненні умисних корисливих особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, та проти власності, поєднаних з насильством, за попередньою змовою групою осіб, що підвищує суспільну небезпечність таких діянь, відсутність у нього законного джерела доходів, наявність у нього непогашеної судимості за вчинення корисливого злочину, за який він відбував реальну міру покарання у виді позбавлення волі, його вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

При цьому, твердження сторони захисту в апеляційній скарзі про неможливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою із посиланням на те, що до нього вже застосовано аналогічний запобіжний захід, на увагу суду не заслуговує, оскільки, як вірно зазначив суд першої інстанції, такий запобіжний захід застосовано в іншому кримінальному провадженні, а тому і не впливає на вирішення цього питання в даному кримінальному провадженні.
Усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення також не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, тобто не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, або ж для обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 18 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді