Справа № 488/3990/20
Провадження № 1-в/488/127/21 р.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_5 ,

розглянувши подання Корабельного районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області (далі центр з питань пробації) про розстрочення несплаченої суми штрафу або заміну покарання у виді штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Миколаєва, із неповною середньою освітою, яка має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , засудженої 09.12.2020 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України,

В С Т А Н О В И В :

09.12.2020 року вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 була засуджена за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

12.01.2021 року вирок набрав законної сили та направлений для примусового виконання.

14.01.2021 року ОСОБА_4 була поставлена на облік до Корабельного районного відділу Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області. Засудженій за місцем проживання та реєстрації направлені повідомлення про необхідність сплати штрафу з реквізитами для його оплати.

08.02.2021 року через канцелярію Корабельного районного суду м.Миколаєва було з`ясовано номер телефону ОСОБА_4 . Того ж дня здійснений телефонний дзвінок, в ході якого громадянка, що взяла слухавку, відмовилась називати своє прізвище та розмовляти. Під час повторного дзвінка на цей же номер, слухавку взяв чоловік, який відмовився назвати своє прізвище та заперечував, що перед ним цей телефон брала жінка, що свідчить про навмисне ухилення від відбування покарання.

Вдруге 08.02.2021 року ОСОБА_4 за місцем проживання та реєстрації направлені повідомлення про необхідність сплати штрафу з реквізитами для його оплати.

Станом на 05.07.2021 року орган пробації не отримував від засудженої документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду з 14.01.2021 року по 05.07.2021 року уповноважений орган з питань пробації не має.

У зв`язку з розшуком ОСОБА_4 розгляд подання 12.08.2021 р. було зупинено. 20.10.2021 р. ОСОБА_4 була розшукана працівниками поліції та доставлена до суду, у зв`язку з чим розгляд подання відновлено.

Представник органу з питань пробації своє подання підтримала, пославшись на обставини, викладені в ньому. Вказувала, що представниками органу пробації тривалий час здійснювались заходи до виконання вироку, однак ОСОБА_4 до цього часу штрафу не сплатила, з чого вважає за необхідне вирішити питання про заміну покарання у виді штрафу на інший вид покарання.

ОСОБА_4 пояснила, що сплатила частину штрафу двома платежами по 2000 грн та 6500 грн., за кошти, які надав її батько. Сама вона не працює, доходу не має, є неспроможна самостійно виконати покарання.

Прокурор вважала за необхідне клопотання задовольнити та розстрочити ОСОБА_4 виплату несплаченої суми штрафу.

Заслухавши думку представника пробації, та прокурора, доводи ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 10 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Положеннями пункту 4 частини 2 ст. 539 КПК України визначено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України.

Частиною 1 статті 26 КВК України встановлено, що засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Відповідно до частини 3 статті 26 КВК України, у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Згідно вимог ч.5 ст.53 КК України у випадку несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
Судовим розглядом встановлено, що засуджена ОСОБА_4 в місячний строк після набрання вироком суду законної сили, основне покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. не сплатила, що складає 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З урахуванням майнового стану ОСОБА_4 , яка не працює, доходу немає, питання розстрочення сплати штрафу є недоцільним. Будь-яких доказів на сплату штрафу частково в сумі 8500 грн. як на те вказувала ОСОБА_4 , суду не надала.
Більш того, як вказує сама ОСОБА_4 кошти на сплату штрафу їй надає батько.
Тобто фактично ОСОБА_4 покарання не відбувається, що не відповідає цілям та завданням, визначеним ст.1 КК України та ст.2 КПК України.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що засудженій ОСОБА_4 слід замінити не відбуте покарання у виді штрафу на громадські роботи в межах їх призначення відповідно до ст.56 КК України, та з урахуванням санкції ч.1 ст. 185 КК України, тобто не більше 240 годин.
Так, виходячи з загального принципу призначення покарання, визначеного п.п.1.2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.52 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
Таким чином, замінюючи засудженій покарання більш тяжким, суд не може вийти за межі встановленого законом граничного максимального строку, в межах якого призначаються громадські роботи. При цьому, навіть з урахуванням пояснень ОСОБА_4 щодо здійсненої виплати штрафу в розмірі 8500 грн., у разі їх заміни, граничний термін громадських робіт не є порушеним.
Перешкод, передбачених ч. 3 ст.56 КК України для призначення громадських робіт, судом не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 26 КВК України, ст.53 КК України, ст.ст. 36, 537, 539 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , основне покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн., призначене вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 09 грудня 2020 р. на покарання у виді 240 годин громадських робіт.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1