Дата документу 10.09.2021 Справа № 554/1999/21
Провадження № 1-кс/554/4429/2021
У Х В АЛ А
іменем України

10 вересня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 23.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000240 від 15.12.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на рішення прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 23.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000240 від 15.12.2020 року.

На обґрунтування скарги заявник вказав, що у провадженні ТУ ДБР, розташованого в м. Полтава перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000240 від 15.12.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.

23 грудня 2020 року прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000240 від 15.12.2020 року, з якою він не погоджується та вважає вказану постанову незаконною, посилаючись на те, що у даному кримінальному провадженні слідчим протягом тривалого часу не проведено жодних слідчих дій та не отримано доказів спричинення ОСОБА_4 будь-якої шкоди.

У зв`язку з викладеним заявник вважає постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання заявник не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги без його участі.
Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, витребувані матеріали кримінального провадження № 0000240 суду не надані.

Вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, оцінивши в сукупності докази скарги, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Судом установлено, що у провадженні ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування № 0000240 від 15.12.2020 року за ч. 2 ст. 372 КК України. Процесуальне керівництво вищевказаного кримінального провадження здійснює Полтавська обласна прокуратура.

Так, ОСОБА_4 звернувся до прокурора Полтавської обласної прокуратури із клопотанням про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000240 від 15.12.2020 року.

23 грудня 2020 року прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000240 від 15.12.2020 року.

Мотивами винесення оскаржуваної постанови прокурор ОСОБА_5 вказав, що у ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не встановлено, що кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 372 КК України інтересам ОСОБА_4 завдано будь-якої шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий, прокурор несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 01 червня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що висновок слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання і визнанні заявника потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова прокурора повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова прокурора про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_4 зазначеним вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Так, постанова від 23.12.2020 року не містить правового обґрунтування щодо відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілим та щодо надання йому відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні як потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором у ОСОБА_4 не встановлено заподіяння останньому факту спричинення шкоди, не з`ясовано, у чому саме полягає ця шкода, оскільки слідчим не зроблено детального аналізу всіх обставин, за яких заявник вважає, що кримінальним правопорушенням йому заподіяна шкода.

У судовому засіданні встановлено, що законодавчі вимоги щодо вмотивованості постанови прокурором при її винесенні не були дотримані з огляду на те, що у постанові міститься лише загальне посилання на необґрунтованість заяви ОСОБА_4 , тоді як прокурором взагалі не було здійснено оцінки викладених у заяві обставин та відсутнє обґрунтування наведених висновків щодо незавдання шкоди заявнику, з посиланням на конкретні дані та положення закону.

Крім того, прокурором при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані зазначені ОСОБА_4 обставини у його клопотанні, а відтак, на переконання слідчого судді, прокурором належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто заяву, що не відповідає вимогам КПК України, зокрема, ст.110 цього Кодексу.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування віднесені виключно до компетенції слідчого, прокурора у провадженні якого перебуває справа, та який відповідно до ст.40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову прокурора від 23.12.2020 року такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації та належного обґрунтування. В силу положень кримінального процесуального законодавства на учасників судового процесу покладається обов`язок щодо доведення правомірності своїх дій, рішень.

Отже, доводи заявника ОСОБА_4 щодо скасування постанови під час розгляду скарги спростовані не були, а тому суд вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу і в даному випадку права заявника підлягають захисту.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку про скасування постанови прокурора.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 23.12.2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000240 від 15.12.2020 року за ч. 2 ст. 372 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1