КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5872/2021
Категорія: ст. 303 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

представника заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань (далі ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі ЄРДР) за заявою (повідомленням) від 27 липня 2021 року.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 звернувся до ДБР із заявою про вчинення прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, але факти, викладені у скарзі та доданих до неї документів, не свідчать про вчинення кримінального правопорушення, про що повідомлено заявника листом від 30 липня 2021 року вих. №3495зкп/10-5-02-02-13468/21.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 27 липня 2021 року ОСОБА_8 до ДБР направлено заяву про вчинення прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України. Оскільки слідчим ДБР не забезпечено виконання вимог ст. 214 КПК України, таку бездіяльність оскаржено до Печерського районного суду м. Києва, але у задоволенні скарги слідчим суддею відмовлено.
За позицією представника заявника, у заяві ОСОБА_8 від 27 липня 2021 року детально описані обставини (факти), які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, однак слідчим не виконано імперативного обов`язку, визначеного ч. 1 ст. 214 КПК України, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР, отже вчинено протиправну бездіяльність, яку слідчий суддя визнав правомірною, чим фактично здійснив неправильне тлумачення положень ст. 214 КПК України та постановив незаконну ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. При цьому слідчий суддя, як зазначає апелянт, без жодних обґрунтувань не врахував вимоги кримінального процесуального закону, які не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення. Водночас наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення встановлюється виключно шляхом проведення слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування, яке розпочинається із внесенням відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується прийняттям одного із рішень, передбачених Главою 24 КПК України.
Крім того, як вважає представник заявника, висновки слідчого судді в ухвалі щодо відсутності у скарзі та доданих до неї документах фактів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, та доводи наведені у заяві від 27 липня 2021 року разом з доказами, долученими до цієї заяви про злочин, з невідомих причин не взято до уваги, а їх існування безпідставно заперечується.

У судове засідання прокурор, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, не прибув, клопотання про відкладення розгляду не подав, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття прокурора не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 02 серпня 2021 року представник заявника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 від 27 липня 2021 року.

За результатами судового розгляду цієї скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні і з таким рішенням погоджується колегія суддів, оскільки визнає непереконливими доводи представника заявника про те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам провадження та суперечать вимогам кримінального процесуального закону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Верховний Суд у низці своїх рішень також неодноразово наголошував, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.
Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження, в заяві від 27 липня 2021 року ОСОБА_8 зазначив, що прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 та перший заступник Генерального прокурора ОСОБА_10 , будучи прокурорами у кримінальному провадженні, відомості про початок якого внесені за №0000608 від 20 червня 2021 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, діючи умисно, ігноруючи і порушуючи вимоги Конституції України, Законів України "Про прокуратуру" та "Про Конституційний Суд України", всупереч вимогам КПК України, усвідомлюючи, що у його діях відсутні ознаки складу злочину, а також за відсутності доказів вчинення такого злочину, штучно створили такі докази, за результатами чого 21 липня 2021 року ОСОБА_10 незаконно склав та підписав, а ОСОБА_9 оголосив та вручив йому повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, чим самим вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 372 КК України, а саме притягнули завідомо невинного до кримінальної відповідальності у вчиненні тяжкого злочину, що поєднано із штучним створенням доказів обвинувачення.

Однак, на переконання колегії суддів, в цій заяві викладено відомості, які стосуються процесуальної діяльності прокурорів під час досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, а позиція заявника фактично зводиться до незгоди із складанням та врученням йому прокурором письмового повідомлення про підозру у вчиненні злочину. При цьому доводів, наведених ОСОБА_8 у своїй заяві від 27 липня 2021 року, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження стосовно згаданих ним прокурора Офісу Генерального прокурора та першого заступника Генерального прокурора, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування посадових осіб у разі незгоди з їх рішеннями та діями під час досудового розслідування конкретного кримінального провадження або суб`єктивними припущеннями про їх злочинні дії. До того ж кримінальний процесуальний закон передбачає спеціальний механізм судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі процедуру оскарження повідомлення слідчого, прокурора про підозру.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя в ухвалі від 23 вересня 2021 року дійшов вірного висновку, що скарга та заява ОСОБА_8 від 27 липня 2021 року не містить таких фактів, які б могли свідчити про вчинення прокурорами під час досудового розслідування кримінального провадження №0000608 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України. Отже зазначена заява не набула процесуального статусу заяви про вчинене кримінальне правопорушення і її подання не може тягти за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи про те, що в заяві наведені достатні дані з посиланням на конкретні обставини, які свідчать про наявність в діях прокурорів ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, а також зауважує, що слідчий суддя під час розгляду скарги не вирішував питання, які можуть бути предметом досудового розслідування або судового розгляду у кримінальному провадженні та не давав оцінку обґрунтованості заяви, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до ЄРДР.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги представника заявника ОСОБА_7 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою (повідомленням) від 27 липня 2021 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4