Справа № 526/1229/17
Провадження № 1-кп/526/3/2022
В И Р О К
іменем України

15 лютого 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000463 від 24 травня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,громадянина України, працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,-

встановив:

24.05.2016 року близько 06 год 45 хв Сухно (прізвище змінене з Кривогуз у 2016 році) ОСОБА_8 рухався по вул. Героїв Майдану м. Гадяча у напрямку від площі Миру до вулиці Вокзальної, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «OPEL VECTRA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Навпроти господарства №48 по вул. Героїв Майдану грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди за наступних обставин.

Так, у вказаний час водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пункту 12.1. Правил дорожнього руху України, а саме під час руху на ділянці дороги, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого допустив його занос за межі проїзної частини на ліве узбіччя по ходу руху з наступним наїздом на залізобетонну опору міського електроосвітлення.

Унаслідок порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 , що призвело до даної дорожньо-транспортної події, пасажири автомобіля марки «OPEL VECTRA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження, а саме:

згідно висновку судово-медичної експертизи №231 від 15.08.2016 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому (крайнього) нижньої фаланги 1-го пальця лівої стопи без зміщення, забою обох гомілок, забою грудної клітки, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я;

згідно висновку судово-медичної експертизи №1006-а від 28.10.2016 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: двобічної субдуральної гематоми, субарахноїдальних крововиливів, забою головного мозку, розриву печінки, закритого перелому лонної кістки справа, закритого перелому правого ліктьового відростку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по критерію загрози для життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Причиною смерті останнього стала закрита черепно-мозкова травма з крововиливами від оболонки та в речовину головного мозку.

У відповідності до висновку експерта за результатами проведення авто технічної експертизи №376 від 18.10.2016 та висновку експерта авто технічної експертизи №265 від 08.06.2016 у діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1. Правил дорожнього руху України. Невідповідності з вимогами п.12.1. Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходяться причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України:

П.12.1 : «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним (при цьому згідно вказаних Правил «дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен враховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, а «дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги, видимість у напрямі руху), стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину ухилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху і їх стан».

ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги вказаних Правил.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та не заперечував фактичні обставини, однак, заперечував факт вживання алкогольних напоїв та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Суду пояснив, що 23.05.2016 він зустрів своїх знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , до яких також приєднався ОСОБА_13 подальшому вони взяли коньяк, який був налитий в скляну банку, сиділи вдома у нього, передивлялись фотографії. Після того, як закінчився коньяк, поїхали на автозаправну станцію, де придбали пиво. Вранці 24 травня 2016 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у зв`язку з відсутністю коштів на таксі попросили відвезти їх, на що він погодився та взяв автомобіль. Під час руху виникла перешкода на дорозі, він різко викрутив кермо і автомобіль занесло в електроопору. Після зіткнення та удару не пам`ятає, як вибрався з автомобіля та опинився в селищі ОСОБА_16 . Зателефонував своїй матері з чужого телефону, після чого вона забрала його додому в м. Гадяч. Наступного дня пішов до поліції та надавав пояснення. Вживання алкоголю категорично заперечує, оскільки на столі був напій «Кока-кола», який він наливав собі, щоб не привертати увагу друзів. Заявлені прокурором в інтересах держави та потерпілим цивільні позови визнає в частині завданої матеріальної шкоди, в частині відшкодування моральної шкоди покладається на розсуд суду. Окрім того, заявив клопотання про звільнення його від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України на підставі пункту в) статті 1 Закону України « Про амністію у 2016 році»

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що його син ОСОБА_17 пішов до ОСОБА_11 , який зранку зателефонував та сказав, що сталася невелика аварія. На місце ДТП він приїхав близько 7 ранку, побачив розбитий автомобіль. Працівник ОСОБА_18 сказав, що двох чоловіків забрала «швидка», а ще двоє втекли з місця події. Заявлений цивільний позов на суму 740 717,4 грн підтримав повністю та просив його задовольнити. При призначенні покарання ОСОБА_7 просив визначити сувору міру покарання, оскільки обвинувачений під час досудового розслідування та розгляду справи в суді не вибачився перед потерпілим, вину не визнавав, збитки не відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що близько 5 чи 6 години ранку він йшов на роботу та сів в автомобіль, в якому було троє чоловіків. Запропонував сісти в автомобіль ОСОБА_19 , після чого різко набрали швидкість та автомобіль почало «кидати». Перешкод на дорозі не помітив. Чи перебував у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_19 стверджувати не може, оскільки запаху не чув, близько до нього не підходив.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 23 травня 2016 року разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 вживали алкогольні напої, а саме коньяк, який був в трьохлітровій банці, наполовину неповній. Почали вживати алкогольні напої з 9-10 години вечора. Всі присутні вживали алкоголь однаково. Після того, як закінчився коньяк, купили та вживали пиво, яку кількість точно не пам`ятає. Зранку перебував в автомобілі з лівого боку, за водієм. Після ДТП викликав «швидку» і чекав на тротуарі.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що 23 травня 2016 року до нього зателефонував ОСОБА_15 , запропонував випити пива, зустрілись біля магазину «Діоніс», до них підійшли також ОСОБА_14 та ОСОБА_21 . Після цього пішли додому до ОСОБА_22 , пили коньяк, якого було близько 2,5 літра. Коли закінчився коньяк, поїхали на автозаправку та взяли 2 чи 3 двохлітрові пляшки пива та повернулися до квартири. Близько 2-ої, на початку 3-ої години ночі він пішов додому, оскільки зранку потрібно було йти на роботу.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що в травні 2016 року він як начальник ОСОБА_24 прибув близько 7 ранку за викликом на місце ДТП, де вже був пожежний караул. Опора лежала на автомобілі, в якого була пошкоджена права частина. В салоні автомобіля на передньому сидінні був затиснутий пасажир, пристебнутий паском безпеки. На задньому сидінні був пасажир у свідомості. Водій транспортного засобу був відсутній. Після відключення електропостачання було деблоковано пасажира транспортного засобу.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і при відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом потерпілих, свідків та обвинуваченого.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_25 , які суду показали, що обвинувачений вживав алкогольні напої нарівні з ними, без перерви, протягом тривалого часу та в значній кількості, що виключає можливість виведення алкоголю з організму до моменту вчинення кримінального правопорушення.
Судом враховується, що відсутність даних медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_7 щодо стану сп`яніння спричинена його поведінкою безпосередньо після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, оскільки він залишив місце ДТП, в подальшому до медичних установ для надання йому допомоги не звертався, що свідчить про відсутність серйозних ушкоджень та травм, які могли бути причиною такої поведінки обвинуваченого.
Згідно п. «е» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, засуджених за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів (частина друга статті 286 КК України 2001 р.)

Таким чином, враховуючи наявність обтяжуючої покарання обставини, а саме вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України в стані алкогольного сп`яніння, застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» відносно обвинуваченого є неможливим згідно п. «е» ст.9 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання судом враховуються всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який до кримінальної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має постійне місце роботи.
Враховуючи вищенаведене та наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_7 малолітнього сина, суд вважає за можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.2 ст. 286 КК України. У зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння,позбавлення права керувати транспортними засобами щодо обвинуваченого слід застосувати на максимальний строк, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
Згідно ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Прокурором в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської ОДА подано позовну заяву про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 67768,65 грн., яка підлягає задоволенню в повному обсязі, так як вона підтверджується відповідними розрахунками вартості лікування.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про стягнення з ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди в сумі 128 117,40 грн. та моральної шкоди в сумі 609 000 грн, а також 3000 грн витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст.1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Згідно ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача несе відповідно потерпілий, цивільний позивач. Згідно ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим ОСОБА_7 цивільного позову в частині відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 87 837 грн та витрат на поховання в сумі 40 280,4 грн, завдані матеріальні збитки підлягають стягненню з обвинуваченого в сумі 128 117,4 грн, оскільки вони документально обґрунтовані та підтверджені письмовими доказами у справі.

Згідно ч.1, п.2 ч.2, ч.3-4 ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом об`єктивно встановлено факт наявності у даному випадку моральної шкоди, що також визнається і самим обвинуваченим у справі, наявність причинного зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та смертю ОСОБА_9 та наявність вини у цьому ОСОБА_7 .
Суд бере до уваги і ту обставину, що в даному випадку загинула людина молодого віку, єдиний син і дана втрата для потерпілого є не відновлювальною та постійною. При цьому суд також враховує, що згідно ст.3 Конституції України життя людини визнано найвищою соціальною цінністю у нашій державі.
Судом також враховується, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність визначення моральної шкоди, що підлягає до стягнення на користь потерпілого в сумі 300 000 грн.
Судові витрати на залучення експертів відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Клопотань щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не надходило.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

зас удив:

ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 не обирати.

Строк відбування основного покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня його фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації в якості відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 67 768,65 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в сумі 128 117,4 грн та 3000 грн витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого, завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 1142 грн. 80 коп.

Речові докази автомобіль «Opel Vectrа», 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_26 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1