Справа № 368/118/22
УХВАЛА
Іменем України
"04" лютого 2022 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 0000190 від 02.02.2022 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_4 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою терміном на 60 діб. відносно підозрюваного ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України.
Клопотання обґрунтоване наступним.
02.02.2022 близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував в одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_1 . В той же час, крім нього у вказаному приміщенні перебував ОСОБА_7 , які під час спільного проведення дозвілля вживали алкогольні напої.
ОСОБА_4 в процесі спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли у ході словесної сварки зі ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині у спосіб небезпечний для життя, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, вчинив закінчений замах на вбивство шляхом застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 в момент заподіяння, навмисно наніс два удари ножем в ділянку розташування життєво важливих органів - грудну клітину та черевної стінки живота за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний намір на закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_7 , перебуваючи в положенні стоячи обличчям до нього, застосовуючи небезпечне для життя та здоров`я насильство, тримаючи у правій руці кухонний ніж із рукояткою синього-жовтого кольору, спрямовуючи свої дії на здійснення ударів ножем по тілу потерпілого, використовуючи силу власних м`язів наніс два удари, в область грудної клітки та черевної стінки живота ОСОБА_7 від яких останній отримав тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини та черевної стінки живота.
Працівниками поліції о 12 год. 30 хв. 02.02.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 03.02.2022 останньому повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 02.02.2022 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 02.02.2022;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 02.02.2022;
- протоколом затримання, в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 ;
- довідкою КНП ОМР «Обухівська багатопрофільна лікарня» інтенсивного лікування.
Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вважаю, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде:
?п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Панченко проти Росії) та (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_4 , здоровий за станом здоров`я, розлучений, міцних соціальних зв`язків не має. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду;
?п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідка, а саме: ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні оскільки підозрюваний ОСОБА_4 обізнаний про місце її проживання, зокрема вони проживають в одному будинку, на даний час у кримінальному провадженні не зібрані всі докази, а тому незаконний вплив з боку підозрюваного на учасника кримінального провадження може призвести до зміни його показів, а тому, існують підстави вважати, що ОСОБА_4 може залякувати або вчиняти інші протиправні дії відносно свідка, спрямовані до його відмови в подальшому давати показання стосовно обставин вчиненого злочину чи спотворення об`єктивної істини.
На даний час є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надасть можливість підозрюваному зникнути та переховуватись від слідства та суду для уникнення кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній вчинив особливо тяжкий злочин та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування.
До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями, до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру, та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного ОСОБА_4 , що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 1 76 КПК України.
З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні кримінального правопорушення, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.
Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимуть можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на потерпілих, свідків по кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по провадженню.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до положень ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ в п.17 листа №511-550/0/04-13 від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Воно має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, по які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти людини» від 10.02.2011).
Вище зазначені відомості свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, а також застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а інтереси суспільства переважають обмеження в правах, які має підозрюваний ОСОБА_4 на час досудового розслідування, а також вказана обставина в даному випадку значно превалює над Конституційними правами особи, якою в даному випадку є підозрюваний.
Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задовольнити.
Старший слідчий слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області капітан поліції ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце судове розгляду. Заяв та клопотань не надходило.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого та вважає, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він єдиний годувальник у сім`ї, платить аліменти та має постійну роботу.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, заперечення захисника підозрюваного та додані документи до нього, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а клопотання захисника підозрюваного не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В провадженні СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню відомості, про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 02.02.2022 року з кримінально-правовою кваліфікацією, передбаченою ст.ст. 15 ч. 2 115 ч. 1 КК України.
Так, 02.02.2022 близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував в одній із житлових кімнат будинку АДРЕСА_1 . В той же час, крім нього у вказаному приміщенні перебував ОСОБА_7 , які під час спільного проведення дозвілля вживали алкогольні напої.
ОСОБА_4 в процесі спільного вживання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, що виникли у ході словесної сварки зі ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині у спосіб небезпечний для життя, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, вчинив закінчений замах на вбивство шляхом застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_7 в момент заподіяння, навмисно наніс два удари ножем в ділянку розташування життєво важливих органів - грудну клітину та черевної стінки живота за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний намір на закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_7 , перебуваючи в положенні стоячи обличчям до нього, застосовуючи небезпечне для життя та здоров`я насильство, тримаючи у правій руці кухонний ніж із рукояткою синього-жовтого кольору, спрямовуючи свої дії на здійснення ударів ножем по тілу потерпілого, використовуючи силу власних м`язів наніс два удари, в область грудної клітки та черевної стінки живота ОСОБА_7 від яких останній отримав тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини та черевної стінки живота.
02 лютого 2022 о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 затримано у відповідністю зі ст. 208 КПК країни за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
03 лютого 2022 року ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
03 лютого 2022 року о 10 годині 05 хвилин підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та копії матеріалів до нього.
Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідка.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального правопорушення докази, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , враховуються вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Із клопотання слідчого вбачається, що виклад обставин дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Тобто, є достатні дані вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам. Захисником підозрюваного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 була надана розписка про отримання аліментів на дитину за листопад та грудень 2021 р. Проте, підозрюваний добровільно сплачує кошти і рішення щодо стягнення аліментів відсутнє.
Що стосується твердження захисника підозрюваного ОСОБА_4 про перебування на його утримання матері, то вказане не знайшло свого підтвердження ніякими належними та допустимими доказами.
Крім того в ході досудового розслідування, ще не допитано всіх можливих свідків, не проведено ряд слідчих дій, експертиз, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вплинути як на потерпілого та свідка, тим самим перешкоджати органу досудового розслідування.
Окрім того, слід зазначити, що кримінальне правопорушення підозрюваним було вчинене в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчить протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини на стану сп`яніння
Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Що стосується п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя зазначає наступне.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, а також дані про його особу, вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки.
Виходячи з того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, що матиме значення для встановлення істини по кримінальному провадженню.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, враховуючи, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні запобігти вказаним ризикам, а також забезпеченню виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування підозрюваної від слідства та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а клопотання захисника підозрюваного не підлягає до задоволення.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України вважаю за необхідне не визначати розмір застави.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_10 в кримінальному провадженні № 0000190 від 02.02.2022 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_4 - задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого водієм в СФГ «Олена С», розлученого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст.. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, строк вираховувати з моменту затримання - з 02 лютого 2022 року до 02 квітня 2022 року включно.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 03 квітня 2022 року.
Клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та подана безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1