В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0001401 від 08.12.2021 р. по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, неодруженого,офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.12.2021 р. ОСОБА_3 ,маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі супермаркету «Сільпо № 155» по вул.Чарівній 74 в м.Запоріжжі,будучи впевненим,що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгівельного стелажу таємно викрав наступний товар:

-ікру лососеву «Спецпосол» перший сорт ж/б вагою 120 гр.код товару 728162 вартістю 191 гр.20 коп.(без ПДВ)

-шинку «Фарро Баварська» с/к вагою 0,250 гр.,код товару 683256 вартістю 124 гр.80 коп.(без ПДВ),

загальною вартістю 316 гр.,який поклав у зовнішні кишені куртки та джинсових брюк,прйшов касову зону,не розрахувавшись за вищевказаний товар ,намагався вийти з приміщення супермаркету,однак не довів свого злочинного умислу до кінця з причин,які не залежали від його волі,оскільки був затриманий співробітниками охорони магазину з викраденим майном одразу після вчинення протиправних дій.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як кримінальний проступок,передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка),не доведений до кінця з причин,що не залежали від волі особи.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений, представлений захисником, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку.

З урахуванням викладеного, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч.2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога із шкідливим залежностями.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер скоєного кримінального проступку, фактичне відшкодування матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна,суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді громадських робіт,оскільки для сплати штрафу обвинувачений не має доходів.

Такі висновки суду узгоджуються з положеннями ст.17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р.,згідно якої суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права,а також з відповідною практикою Європейського суду з прав людини, яка передбачає,що виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376, 381-382 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 240(двісті сорок)годин.

Речові докази:

-ікру лососеву «Спецпосол» перший сорт ж/б вагою 120 гр.код товару 728162 вартістю 191 гр.20 коп.(без ПДВ)

-шинку «Фарро Баварська» с/к вагою 0,250 гр.,код товару 683256 вартістю 124 гр.80 коп.(без ПДВ),передані на зберігання представнику ТОВ «Сільпо-Фуд»(а.с.24),залишити власнику за належністю.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1