КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
власника майна, директора ТОВ «Олімп-С», ОСОБА_7
представника власника майна ТОВ «Олімп-С», адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу директора ТОВ «Олімп-С», ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на майно: сідловий тягач DAF ТЕ 47, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп INDOX цистерна, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С» сідловий тягач DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; сідловий тягач DAF, д.н.з. НОМЕР_6 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_7 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С» у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді,директор ТОВ «Олімп-С», ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, та зобов`язати відповідальну особу (прокурора, слідчого) повернути вказане майно.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про невідповідність арештованого майна ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України. Стверджує, що жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, а сторонам по справі не вручено постанови про визнання майна речовими доказами. Додає, що стороною обвинувачення не встановлено назви майна та його номери кузовів та не доведено необхідності арешту майна.

У підсумку адвокат вказує на порушення норм матеріального та процесуального права та істотне порушення норм кримінального процесуального закону.

Одночасно автор апеляційної скарги ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обгрунтування причин пропуску цього строку вказує, що ухвала постановлена без виклику у судове засідання власника майна та його представника, з матеріалами справи апелянт ознайомилась 18.06.2021 року.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що власник майна та його представник участі у судовому засіданні не приймали, з матеріалами справи ознайомились 18.06.2021 року (а.с. 62), копію ухвали отримали 26.07.2021, інших даних стосовно дати отримання копії оскаржуваної ухвали матеріли провадження не містять, та враховуючи, що з апеляційною скаргою апелянт звернувся до суду 25.06.2021 (а.с.64), 29.06.2021 (апеляційна скарга направлена на адресу суду поштовим відправленням 23.06.2021 (а.с. 90, 111, конверт), 26.07.2021 (а.с. 126), 29.07.2021 (а.с. 153), за наведених обставин, п`ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України перебувають матеріали кримінального провадження №0000429, відомості про яке 04.05.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України.

16.06.2021 прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно: сідловий тягач DAF ТЕ 47, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп INDOX цистерна, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С» сідловий тягач DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; сідловий тягач DAF, д.н.з. НОМЕР_6 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_7 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С», яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року, задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Твердження директора ТОВ «Олімп-С» про невідповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами провадження, а саме постановою про визнання речовими доказами від 14.06.2021 (а.с. 28-31), яка місить підстави відповідності цього майна ознакам речового доказу.

Не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і твердження автора апеляційної скарги про те, що сторонам по справі не вручено постанови про визнання майна речовими доказами, з урахуванням вимог ст. 110 КПК України, яка, в свою чергу, не містить такого обов`язку як вручення вказаної постанови сторонам по справі.

Посилання апелянта на те, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, як на підставу для скасування арешту, колегія суддів визнає необгрунтованими, оскільки положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України не вимагають наявності обгрунтованої підозри щодо особи на відміну від пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 170 КПК України, проте такої мети, яка передбачена пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 170 КПК України, у клопотанні не зазначено.

Посилання директора ТОВ «Олімп-С» в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення не встановлено назви майна та його номери кузовів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням змісту клопотання про арешт майна, постанови про визнання речовими доказами від 14.06.2021 та доданими до клопотання копіями реєстраційних карток ТЗ.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку із чим посилання апелянта на недоведеність необхідності арешту майна, порушення норм матеріального та процесуального права, істотне порушення норм кримінального процесуального закону, слід визнати необгрунтованими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на майно: сідловий тягач DAF ТЕ 47, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп INDOX цистерна, д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С» сідловий тягач DAF XF 105.410, д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; сідловий тягач DAF, д.н.з. НОМЕР_6 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С»; напівпричіп цистерна, д.н.з. НОМЕР_7 , що належить ТОВ «ОЛІМП-С» у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування, залишити без змін, а апеляційну скаргу директора ТОВ «Олімп-С», ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4