В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

26 листопада 2021 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

потерпілого ОСОБА_13

законних представників потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16

представників служби

у справах дітей Одеської міської ради

у Малиновському районі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20

представників персоналу органу пробації ОСОБА_21 ,

ОСОБА_22

законних представників

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_23 , ОСОБА_20 ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27

обвинувачених ОСОБА_28 , ОСОБА_29

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі кримінальне провадження, відносно:

ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Сарата Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого: АДРЕСА_2 , мешкаючого: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 14 липня 2017 року Татарбунарським районним суду Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на три роки, на підставі ст. ст. 75, 106, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовими строком на один рік; 12 грудня 2019 року Київським районним судом міста Одеси за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, 71 КК України до 3-х років 1-го місяця позбавлення волі; 05 травня 2020 року Малиновським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, строк відбуття покарання рахується з моменту затримання, а саме з 10 жовтня 2019 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
02 січня 2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_29 та ОСОБА_28 перебуваючи біля магазину «ROSHEN», за адресою: місто Одеса, вулиця Іцхака Рабіна, 2, побачили раніше невідомого потерпілого ОСОБА_13 , який в цей час разом зі своїм знайомим ОСОБА_30 рухався повз вказаного магазину.

В цей момент у ОСОБА_29 та ОСОБА_28 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_13 , а саме мобільного телефону останнього.

Далі, ОСОБА_29 та ОСОБА_28 , діючи за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшли до ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_29 наніс йому удар рукою в область голови, а ОСОБА_28 шляхом ривку відкрито викрав належний ОСОБА_13 мобільний телефон марки «НТС ONE V», ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 750 гривень, разом з SIM - картою мобільного оператора «лайфселл» з абонентським номером НОМЕР_2 , яка знаходилася у вказаному мобільному телефоні та матеріальної цінності для потерпілого не представляє, на рахунку якої грошові кошти знаходились та передав його ОСОБА_29 .

Після цього, ОСОБА_29 та ОСОБА_28 разом із викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинили ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 750 гривень.

11 квітня 2018 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_29 , перебуваючи у комп`ютерному клубі «ІНФЕРНО», який розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Івана і Юрій Лип, 24, разом зі своїм знайомим ОСОБА_31 , грав у комп`ютерні ігри.

В цей час ОСОБА_29 помітив у ОСОБА_32 мобільний телефон марки «МЕІЗУ- М5ес 16Гб сірий», який належав останньому на праві власності.

Помітивши, вказаний мобільний телефон у ОСОБА_29 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_33 , а саме його мобільного телефону.

Далі, ОСОБА_29 , маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих та ОСОБА_32 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно взяв зі столу, за яким сидів останній, мобільний телефон марки «МЕІЗУ- М5ес 16Гб сірий», ІМЕІ1 - НОМЕР_3 . ІМЕІ2- НОМЕР_4 , вартістю 3831 гривня 00 копійок, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_5 , яка знаходилася у вказаному мобільному телефоні, та матеріальної цінності для нього не представляє.

В подальшому ОСОБА_29 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим сам спричинивши ОСОБА_34 , матеріальну шкоду на суму 3831 гривня.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_28 за ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_29 за ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно; та за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допит обвинувачених:
ОСОБА_28 по епізоду за участю потерпілого ОСОБА_13 на початку судового розгляду винним себе не визнав, тому за вказаним епізодом судом визначено повний порядок дослідження доказів.
Обвинувачений ОСОБА_28 щодо обставин кримінального правопорушення показав, що 02 січня 2018 року приблизно о 19 годині він, ОСОБА_29 та ОСОБА_35 зустрілися, для того щоб разом погуляти. Рухаючись у напрямку ринка Малиновський, вони почули як позаду них йшли хлопці, одного із них звали ОСОБА_36 , раніше він його бачив. Ці хлопці спочатку щось вигукували, а потім почали свистіти. ОСОБА_29 обернувся та запитав у хлопців: «До кого вони звертаються?». Саме з цього приводу між ними та хлопцями виникла конфліктна ситуація і вони між собою почали розмовляти на підвищених тонах. З магазину ОСОБА_37 , вийшов охоронець та попросив їх відійти від магазину і не шуміти. Після того як вони відійшли від магазину, він ( ОСОБА_38 ) запитав у ОСОБА_39 чи має він мобільний телефон, на що останній передав йому мобільний телефон, перед тим розблокувавши його. Він оглянув мобільний телефон та повернув його потерпілому, останній вийняв з мобільного телефону сім-карту і передав телефон йому (Шейєрману). Бобок у цей час стояв за метрів п`ятдесят від них. Коли конфлікт був вичерпаний, він з ОСОБА_40 та ОСОБА_41 продовжили гуляти. Мобільний телефон відібраний у потерпілого ОСОБА_39 , він передав ОСОБА_42 . На наступний день коли він разом з ОСОБА_41 гуляли, вони зустріли ОСОБА_39 , його сестру та мати, останні почали висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою та вимагали повернути мобільний телефон ОСОБА_39 , злякавшись їх, він з ОСОБА_41 втекли. Через деякий час він ( ОСОБА_38 ) повідомив ОСОБА_42 про цей інцидент.
На питання прокурора, обвинувачений ОСОБА_28 , показав, що він бачив, як ОСОБА_43 вдарив ОСОБА_39 . Вважає себе винним в тому, що забрав у ОСОБА_39 мобільний телефон. Дуже жалкує, що так вийшло, та у подальшому такого більше робити не буде.
По епізоду за участю потерпілого ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_29 винним себе визнав, та показав, що у січні 2018 року приблизно о 19 годині він разом з ОСОБА_44 та їх спільним знайомим на ім`я ОСОБА_45 ( ОСОБА_41 ) гуляли по вулиці Іцхака Рабіна. Біля магазину «Рошен» вони побачили двох хлопців, які щось вигукували, а потім почали свистіти. Ці хлопці йшли позаду них, він ( ОСОБА_29 ), повернувся до них та запитав їх: «Чому вони кричать і свистять?». Після чого у нього з одним із них, а саме з ОСОБА_46 , виник конфлікт, під час якого вони висловлювались нецензурною лайкою один на одного, та він ( ОСОБА_29 ) вдарив один раз долоню по шиї ОСОБА_39 . В цей час ОСОБА_47 запитав у ОСОБА_39 : «Чи є у нього мобільний телефон?», у відповідь, останній самовільно розблокував мобільний телефон та передав його ОСОБА_48 . Потім ОСОБА_49 мобільний телефон повернув потерпілому. В подальшому потерпілий забрав з мобільного телефону сім-карту і віддав телефон ОСОБА_28 . З магазину «Рошен» вийшов охоронець зробив їм зауваження за те, що вони голосно між собою розмовляли та попросив їх відійти від магазину. Вони відійшли метрів за п`ятдесят від магазину та продовжили з`ясовувати відносини. Друг потерпілого ОСОБА_50 запитав: «Що потрібно, щоб повернули телефон?», та запропонував у вечорі зустрітись, однак назустріч ні потерпілий, ні його друг не прийшли. Після того як потерпілий ( ОСОБА_13 ) зі своїм товаришем пішли, він ( ОСОБА_51 ) зі ОСОБА_52 та ОСОБА_53 ( ОСОБА_41 ) продовжили гуляти. ОСОБА_54 ( ОСОБА_38 ) дав йому мобільний телефон. Мобільним телефоном він не користувався, так як віддав його за борги чоловіку на ім`я ОСОБА_55 з яким раніше працював і якому був винен 200 гривень.
Під час перехресного допиту, ОСОБА_56 показав, що ОСОБА_35 у конфлікті участі не приймав, він стояв неподалік від них та спостерігав, за тим що відбувається, між ним ( ОСОБА_57 ) та ОСОБА_58 з одного боку та ОСОБА_59 і його товаришем з іншого боку.
Обвинувачений у своїх вільних показах наголошував на тому, що ОСОБА_13 сам його спровокував на конфлікт, свистів, щось вигукував та висловлювався нецензурною лайкою на їх адресу. ОСОБА_60 сам надав телефон ОСОБА_61 .
На питання сторони захисту ОСОБА_29 показав, що дуже шкодує, що так сталося, під час спілкування із співробітниками поліції він активно сприяв у розкритті злочину, а саме він вказав кому віддав мобільний телефон, і в подальшому це призвело до того, що мобільний телефон знайшли та повернули його власнику.
Як ОСОБА_29 так і ОСОБА_28 показали суду, що з ОСОБА_13 та ОСОБА_30 вони раніше не були знайомі. Візуально знали один одного, раніше бачилися, проте спільного з ними нічого не мали, при зустрічі могли тільки привітатись.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вина обвинувачених ОСОБА_28 та ОСОБА_29 по епізоду за участю потерпілого ОСОБА_13 повністю доказана і підтверджується зібраними та дослідженими під час судового розгляду доказами.
Усними доказами (показами):
Показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , який будучи допитаний в судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_15 , показав, що обвинувачених до події, яка відбулась 02 січня 2018 року він не знав. У зазначений день він разом з приятелем ОСОБА_62 гуляв в районі «Дома Меблі». Біля магазину «Рошен» їх зупинив ОСОБА_63 ( ОСОБА_51 ), ОСОБА_54 ( ОСОБА_38 ) та ОСОБА_45 ( ОСОБА_41 ). ОСОБА_64 запитав у Канєвського: «Чому у нього підкачані штани?», однак вони нічого йому не відповіли. Після чого він ( ОСОБА_65 ) разом з ОСОБА_66 відійшли в сторону, а ОСОБА_67 спілкувався з ОСОБА_68 та ОСОБА_69 . Через деякий час вони відійшли від магазину «Рошен» та ОСОБА_70 запитав: «Чи є у них гроші?», у відповідь вони сказали, що грошей не мають. Після цього ОСОБА_70 вдарив його, він злякався і забіг за дерево. Далі ОСОБА_70 та ОСОБА_71 наказали їм показати, що в них є в карманах. ОСОБА_72 дістав кнопковий мобільний телефон, який вони тут же йому повернули, а він дістав сенсорний мобільний телефон та передав його ОСОБА_73 , а той передав телефон ОСОБА_74 . Перед тим як передати телефон, ОСОБА_75 запитав про пароль. Розблокувавши, мобільний телефон, він його передав ОСОБА_73 . ОСОБА_45 у цей час спостерігав, щоб ніхто не втрутився у цю ситуацію.
Під час перехресного допиту, потерпілий ОСОБА_13 , показав, що після того як ОСОБА_76 забрав мобільний телефон, останній сказав, щоб вони шукали гроші. Після цього вони усі розійшлись. Він ( ОСОБА_65 ) з ОСОБА_30 направились додому до ОСОБА_77 , де взяли сто гривень, та через хвилин п`ятнадцять повернулись на місце пригоди, однак там вже нікого не було.
Він розповів сестрі про цю подію, під час якої у нього забрали мобільний телефон. На наступний день він разом з сестрою та мамою, біля ринку розташованого по вулиці Генерала Петрова зустріли ОСОБА_41 та ОСОБА_78 і попросили їх повернути мобільний телефон, однак у відповідь на їх звернення, останні почали тікати. Після чого вони утрьох направились додому до ОСОБА_79 . Двері в квартиру виявилися відкритими. В квартирі знаходився батько ОСОБА_78 , не зрозуміло чому, останній почав на них голосно кричати, вони спробували йому пояснити, що його син ОСОБА_80 забрав мобільний телефон. Зрозумівши, що розмова ніякого результату не принесла, вони викликали поліцію, та повідомили про викрадення мобільного телефону.
Також потерпілий показав, що мобільний телефон йому не повернули, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених він не має. Покарання просить призначити на розсуд суду.
Показами свідка ОСОБА_81 , який на час вчинення події працював співробітником служби безпеки магазину «Рошен» по вулиці Іцхака Рабіна в місті Одесі. Свідок показав, що у зв`язку із непоодинокими випадками мародерства по відношенню до магазину, було посилено огляд прилеглої території до магазину. Так, в січні місяці 2018 року приблизно з 19 години до 20 години, до нього звернулась адміністратор магазину та попросила вийти на вулицю подивитись, що за особи біля нього знаходяться. На вулиці він побачив двох хлопців, неподалік від них стояло ще троє хлопців. Він попросив їх відійти від магазину та пригрозив викликати співробітників поліції. Вони щось йому відповіли, однак на його зауваження відреагували та відійшли від магазину. Куди вони потім пішли, йому не відомо.
Показами свідка ОСОБА_82 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим ОСОБА_66 та ОСОБА_83 він підтримував та підтримує наразі приятельські стосунку. ОСОБА_84 знає приблизно років п`ять, а з ОСОБА_83 мешкає в одному будинку та підтримує дружні стосунки з дитинства.
По обставинам події свідок показав, що у зиму 2018 року у вечірній час він разом з ОСОБА_85 та ОСОБА_40 гуляли в районі «Дома Меблі» біля зупинки 168 маршрутки. Побачили двох хлопців, яким було по років 15 -16, худорлявої статури, один ростом був вище, другий нижче, у них були підкачані штани, тому вони вирішили запитати, чого вони їх підкачали. Що хлопці відповіли, він не пам`ятає, однак у них виник конфлікт. Діалог вели в основному ОСОБА_76 та ОСОБА_47 , він у цей час стояв поряд з ними. Надалі хтось із його приятелів запитав за гроші: «Чи є пару рублів?». Хлопець, у якого ріст був вищий відповів, що грошей немає, інший сказав, що гроші є. Після чого ОСОБА_70 вдарив хлопця який був вище ростом, як припустив свідок за те, що хлопець сказав неправду про відсутність грошей. Хлопець, якому ОСОБА_63 наніс удар взявся рукою за щоку, та почав нервувати. ОСОБА_63 заспокоїв його та попросив вибачення. Надалі вони усі перейшли через дорогу, як мобільний телефон опинився у ОСОБА_86 він не пам`ятає, так як у той день він разом з ОСОБА_66 та ОСОБА_44 вживали пиво та знаходились у стані алкогольного сп`яніння. Вжили вони один літр пива на трьох.

Під час перехресного допиту, свідок показав, що він не бачив хто саме відбирав мобільний телефон, він бачив лише, як мобільний телефон спочатку знаходився в руках ОСОБА_79 , а потім виявився в руках ОСОБА_84 . На наступний день коли він із ОСОБА_87 гуляли, біля ринку «Петровський» вони побачили хлопця у якого вчора відібрали мобільний телефон, останній був з мамою та сестрою. З мамою хлопця він особисто не знайомий, однак бачив її на ринку де вона працює продавцем. Мама схопила його за рукав куртки та почала вимагати повернути мобільний телефон, при цьому погрожувала та кричала на нього. Він вирвався від неї і втік. Коли до нього приїхали співробітники поліції, він зателефонував ОСОБА_88 та запитав у нього: «Де мобільний телефон?», однак ОСОБА_70 спочатку відповів, що мобільного телефону у нього не має, але потім все ж зізнався, що телефон у нього, тоді він попросив ОСОБА_89 приїхати до нього, однак ОСОБА_76 не приїхав, тому що був на роботі.
Показами неповнолітнього свідка ОСОБА_90 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що в січні 2018 року в вечірній час доби він зустрівся зі своїм приятелем ОСОБА_13 з яким раніше домовився разом погуляти. В районі «Дома меблі», біля магазину «Рошен», їх хтось окликнув, то були ОСОБА_63 ( ОСОБА_51 ), ОСОБА_80 ( ОСОБА_38 ) та ОСОБА_45 ( ОСОБА_41 ). Спочатку вони спілкувалися з ним, а потім ОСОБА_63 звернувся до ОСОБА_13 з претензією, що він ( ОСОБА_65 ) не може заступитись за друга, з цього приводу між ними виникла конфліктна ситуація. ОСОБА_45 ( ОСОБА_41 ) участі в конфліктній ситуації не приймав, він навпаки казав щоб всі заспокоїлись. З магазину «Рошен» вийшов охоронець і попросив відійти від магазину. Після чого вони відійшли від магазину і зупинились за трамвайними коліями, де ОСОБА_76 головою вдарив ОСОБА_13 у область голови, від чого ОСОБА_65 почав нервувати та бити кулаком по дереву. Вони всі почали заспокоювати ОСОБА_13 , коли останній заспокоївся, ОСОБА_76 сказав діставати все з карманів. ОСОБА_13 дістав пачку цигарок, запальничку та мобільний телефон.
На питання прокурора свідок ОСОБА_72 , показав, що спочатку він дістав свій мобільний телефон, який йому був повернутий, а потім ОСОБА_13 дістав свій мобільний телефон, який відразу ж вихопив ОСОБА_47 та передав його ОСОБА_91 .
Після того, як у ОСОБА_13 забрали мобільний телефон, ОСОБА_76 сказав щоб через пів години вони принесли 200 гривень, а то буде гірше. Він разом з ОСОБА_13 , направились до нього (Канєвського) додому, де він взяв 200 гривень, а коли вони повернулись на місце пригоди, то нікого вже не було.
Письмовими доказами:
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 січня 2018 року, відповідно до якого було прийнято усну заяву від ОСОБА_92 про скоєний злочин. З заяви вбачається, що ОСОБА_92 просить прийняти заходи до невстановлених осіб які 02 січня 2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись біля магазину «Рошен» по вулиці Іцхака Рабіна, 2 відкрито заволоділи мобільним телефоном HTC, який належить її сину ОСОБА_13 (т.4 а.к.п. 8).
Протоколом огляду місця події від 03 січня 2018 року який проведений з 14 години 50 хвилин до 15 години 20 хвилин, яким було зафіксовано: місце скоєння злочину та обстановка після злочину. Так, згідно протоколу, була оглянута ділянка місцевості, розташована напроти магазина «Рошен» на площі Незалежності.
Фототаблицею до протоколу огляду, на якому зображено фото №1, № 2 потерпілий ОСОБА_13 вказує на місце, де невстановлені особи відкрито викрали мобільний телефон «НТС», що йому належить (т.4, а.к.п. 10).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого у період часу з 18 години 05 хвилин до 18 години 25 хвилин за участю понятих та законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_93 , свідок ОСОБА_72 з пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі, впізнав особу чоловіка під № 3 ( ОСОБА_29 ), як особу причетну до подій які мали місце 02 січня 2018 року (т.4 а.к.п. 13-14, 15).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого у період часу з 18 години 17 хвилин до 18 години 27 хвилин за участю понятих та законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_93 , свідок ОСОБА_72 з пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі, впізнав особу чоловіка під № 1 ( ОСОБА_28 ), як особу причетну до подій які мали місце 02 січня 2018 року (т.4 а.к.п. 16-17, 18).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого у період часу з 18 години 30 хвилин до 18 години 40 хвилин за участю понятих та законного представника неповнолітнього свідка ОСОБА_93 , свідок ОСОБА_94 з пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі, впізнав особу чоловіка під № 2 ( ОСОБА_35 ), як особу яка під час події стояла в стороні та ніяких дій не вчиняв (т.4 а.к.п. 19-20, 21).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого у період часу з 18 години 45 хвилин до 18 години 55 хвилин за участю понятих та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , з пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі, впізнав особу чоловіка під № 3 ( ОСОБА_29 ), як особу яка вдарила його, погрожувала, та вимагала віддати майно. Саме Гребнєву другий невідомий хлопець передав потерпілого мобільний телефон (т.4 а.к.п. 22-23, 24).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого у період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 10 хвилин за участю понятих та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 з пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі, впізнав особу чоловіка під № 1 ( ОСОБА_28 ), як особу яка погрожувала фізичною розправою, та вихопив з його рук мобільний телефон. (т.4 а.к.п. 25-26, 27).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року та довідкою до протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 19 лютого 2018 року, відповідно до якого у період часу з 19 години 15 хвилин до 19 години 25 хвилин за участю понятих та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 з пред`явлених для впізнання чотирьох фотознімків осіб чоловічої статі, які не мають суттєвих відмінностей у зовнішності та обличчі, впізнав особу чоловіка під № 2 ( ОСОБА_35 ), як особу яка стояла в стороні та ніякі дії не вчиняв (т.4 а.к.п. 28-29, 30).
Протоколом огляду предмету від 03 березня 2018 року та фототаблицею до протоколу огляду предмету, який проведений з 16 години 00 хвилин до 16 години 20 хвилин, відповідно до якого, старший слідчий СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГКНП в Одеській області, провів огляд мобільного телефону «НТС», який був долучений до матеріалів кримінального провадження №000026. Під час огляду на корпусі мобільного телефону виявлені подряпини. В ході огляду мобільного телефону була відкрита кришка мобільного телефону під якою виявлено ІМЕІ НОМЕР_1 , при веденні конфігурації цифр *#06# на екрані мобільного телефону з`являється ІМЕІ НОМЕР_1 . Після проведення огляду, вищевказаний мобільний телефон був поміщений у полімерний пакет та (т.4 а.к.п. 34, 35).
Постановою про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження мобільного телефону «НТС», ІМЕІ НОМЕР_1 , який 03 серпня 2018 року ОСОБА_95 добровільно видав працівникам поліції, в якості речового доказу, та квитанцією №003399 про прийом речового доказу від 30.03.2018 року (т.4 а.к.п. 36, 37).
Звітом про оцінку мобільного телефонуHTC One» ІМЕІ НОМЕР_1 відповідно до висновків якого, ринкова вартість об`єкту оцінку складає 750 гривень (т.4 а.к.п. 40-62).
Протоколом огляду предмету від 19 лютого 2018 року проведеного з 16 години 00 хвилин до 17 години 20 хвилин, згідно якого оглянуто CD - диск, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження, які розташовані на фасаді магазину «ROSHEN», за адресою: місто Одеса, вулиця Іцхака Рабіна, 2 (т.3 а.к.п. 192-193).
Речовими доказами:
CD - диском, на якому знаходиться відеозапис з камер відео спостереження, які розташовані на фасаді магазину «ROSHEN», за адресою: місто Одеса, вулиця Іцхака Рабіна, 2, на якому міститься файл формату «mp4» під назвою: «008» (т.3 а.к.п. 194). Даний диск був досліджений та відеозапис відтворено.
За клопотанням сторони обвинувачення, під час демонстрації відеозапису який міститься на CD диску, а саме файлу формату «mp4» під назвою: «008», з метою уточнення місця розташування осіб під час вчинення злочину, був здійснений додатковий допит свідка ОСОБА_77 , який показав, що ОСОБА_80 ( ОСОБА_38 ) був одягнутий в темну одежу та сіру шапку, ОСОБА_45 ( ОСОБА_41 ) в «камуфляж», ОСОБА_70 в синьому спортивному костюмі. Вказані особи їх зупинили, спочатку запитали, чому в них підкачані штани, а потім питали чи є гроші. На питання сторони обвинувачення, свідок показав, що вони його питали чи є у нього телефон, він відповів, що немає, але в нього був кнопковий телефон. Він дістав свій телефон, однак вони його не забрали. У потерпілого теж питали чи є у нього телефон, потерпілий дістав з карману джинсів мобільний телефон, який ОСОБА_80 ( ОСОБА_38 ) вихопив, а потім віддав його ОСОБА_73 ( ОСОБА_42 ).
Сторона обвинувачення, з урахуванням наданих обвинуваченими пояснень, вважала за недоцільне подальший виклик свідків по справі та дослідження доказів.
Оцінюючи докази в їх сукупності, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_29 та ОСОБА_28 , які не оспорювали факту відкритого викрадення майна (грабежу) у потерпілого ОСОБА_13 , та способу вчинення протиправних дій, суд вважає, що вина обвинувачених доказана повністю.
Докази, які були предметом дослідження, не дають жодного приводу для думки, про те, що потерпілий самовільно віддав належне йому майно (версія обвинувачених на початковій стадії судового розгляду). При цьому така версія обвинувачених настільки неправдоподібна, що не заслуговує навіть на увагу, оскільки вказана версія повністю спростована як показами потерпілого так і показами свідків безпосередньої події, пояснення яких в цілому були послідовними та логічно зв`язаними, та досить детальними, незважаючи на час, що минув після скоєння правопорушення. Повнота таких показів була достатньою, задля розуміння картини події, що відбулась за участю потерпілого та обвинувачених, та послідовність дій кожного.
По епізоду за участю потерпілого ОСОБА_32 , обвинувачений ОСОБА_29 на початковій стадії судового розгляду винним себе визнав, підтвердив викладенні в обвинувальному акту обставини та відмовився від дачі показів. Пізніше ОСОБА_29 свою позицію до скоєного злочину змінив, вину не визнав та показав, що він зустрівся зі ОСОБА_96 і просив останнього повернути йому борг в сумі 950 гривень, які він довго не повертає, на що ОСОБА_97 відповів, що грошей у нього немає. Після чого він забрав у останнього мобільний телефон марки «Мейзу», повідомивши потерпілого, що поверне його, коли той віддасть йому борг. У подальшому ОСОБА_29 змінив свою позицію до скоєного злочину та винним себе визнав.
У зв`язку з чим, за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_29 по епізоду таємного викрадення майна (крадіжки) у потерпілого ОСОБА_98 , які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
ОСОБА_29 пояснив, що дуже жалкує про те, що сталося.
Представник неповнолітнього потерпілого та потерпілий про дату, час та місце розгляду провадження сповіщені належним чином. Від представника неповнолітнього потерпілого до суду надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без їх участі.
Суд ухвалює вирок за вказаним епізодом без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_28 є: неповнолітній вік.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_29 є: активне сприяння розкриттю злочину, неповнолітній вік.
Суд не визнає, як обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого ОСОБА_29 , оскільки такого каяття під час судового розгляду не відбулося. Щире каяття означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, критично оцінює свої дії, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Суд не побачив в емоціях ОСОБА_29 критичної оцінки свого вчинку. Емоції обвинуваченого викликані лише страхом покарання і не мають до каяття нажаль жодного відношення.
Той факт, що ОСОБА_29 визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого, тим паче, що визнання вини за епізодом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України відбулося безпосередньо перед судовими дебатами.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених судом під час судового розгляду не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних, їх вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання та встановлюючи ступінь вини у вчиненні злочину, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинувачених, а і їх особистості, наскільки вони проявилася у злочинних діях, наскільки вони мають нахили до скоєння правопорушень.
Даючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_28 судом встановлено, що обвинувачений має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, не судимий, виховувався та проживав в повній родині. Органом пробації встановлено, що у юнака є окрема кімната облаштована необхідними меблями та побутовою технікою та створені комфортні умови для проживання та розвитку хлопця, за висновками органу пробації ризик вчинення повторного злочину низький. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать, що ОСОБА_28 не схильний до системного вчинення правопорушень, та кримінальне правопорушення було вчинено останнім у зв`язку із нерозумінням ОСОБА_28 наслідків, які можуть виникнути в результаті вчинення вищезазначених дій.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_29 , судом встановлено, що ОСОБА_29 , має середню освіту, до взяття під вартою мешкав з рідною сестрою, мати хворіє діабетом та мешкає окремо, рідний батько загинув, коли йому було два роки. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. На обліку в лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_29 не перебуває.
Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, судом встановлено, що за дуже невеликий період часу, обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення однорідних корисливих злочинів проти власності. Будучи, 14 липня 2017 року засудженим за злочин проти власності, знову вчинив аналогічний злочин, за що 12 грудня 2019 року був засуджений до позбавлення волі. Проте висновків для себе не зробив і 02 січня 2018 року знову вчинив кримінальне правопорушення, після чого 11 квітня 2018 року вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, ще пізніше вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, за який на даний час відбуває покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі. Вчинене обвинуваченим повторно, нових умисних злочинів проти власності, свідчить про абсолютне зневажання ним закону і встановлених у суспільстві правил.
Суд вважає, що встановлені під час судового розгляду обставини свідчать, що ОСОБА_29 схильний до системного вчинення кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_28 суд бере до уваги виступ прокурора у судових дебатах щодо покарання яке необхідно призначити обвинуваченому, позицію адвоката та обвинуваченого, який визнав себе винним, відсутність цивільного позову, позицію неповнолітнього потерпілого, обставини які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_28 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановленого у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі. Суд також приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75, 104 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Разом зі звільненням, суд на підставі ст. 76 КК України, призначає ОСОБА_28 певні обов`язки, виконання яких буде необхідною складовою покарання для останнього.
При призначенні покарання ОСОБА_29 суд бере до уваги виступ прокурора у судових дебатах щодо покарання яке необхідно призначити обвинуваченому, позицію адвоката та обвинуваченого який винним себе визнав, позитивну характеристику за місцем навчання, відсутність шкоди завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, обставини які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутністю підстав для застосування положень ст. 69 КК України та застосування ст. 75 КК України, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_29 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання зв`язане з позбавленням волі.

Оскільки кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_29 до постановлення попереднього вироку Малиновського районного суду міста Одеси від 05 травня 2020 року, суд вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК України та призначити покарання за сукупністю злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд:
Суд не вирішує питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим, оскільки прокурор не ставив на розгляд суду питання щодо обрання запобіжного заходу.
Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Речові докази мобільний телефон «НТС», ІМЕІ НОМЕР_1 , відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України після набрання вироку законної сили підлягає поверненню власнику ОСОБА_13 ; телефон марки «Мейзу М5С» в корпусі сірого кольору імей1 НОМЕР_3 , імей2 НОМЕР_4 підлягає поверненню власнику ОСОБА_34 . Оскільки вказаний речовий доказ повернутий потерпілому на стадії досудового розслідування, суд приймає рішення про залишення вказаного майна у потерпілого.
Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.
Судові витрати на проведення судових експертиз та залучення експерта відсутні.
Керуючись вимогами ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Визнати ОСОБА_28 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 103 і 104 КК України, звільнити ОСОБА_28 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_28 , наступні обов`язки:
періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_28 не обирати.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Визнати ОСОБА_29 винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_29 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 05 травня 2020 року та даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_29 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців.
На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_29 у строк призначеного остаточного покарання, частково відбуте ним покарання за вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 05 травня 2020 року.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі обчислювати з 10 жовтня 2019 року, тобто з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за минулим вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 05 травня 2020 року.
Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_29 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням за період з 24 квітня 2018 року по 01 квітня 2019 року.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 11 травня 2018 року на мобільний телефон марки «Мейзу М5С» в корпусі сірого кольору імей1 НОМЕР_3 , імей2 НОМЕР_4 , та скасувати заборону на розпорядження вказаним майном.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 12 березня 2018 року на мобільний телефон «НТС», ІМЕІ НОМЕР_1 .
Речові докази мобільний телефон марки «НТС», ІМЕІ НОМЕР_1 , після набрання вироку законної сили підлягає поверненню власнику ОСОБА_13 ; мобільний телефон марки «Мейзу М5С» в корпусі сірого кольору імей1 НОМЕР_3 , імей2 НОМЕР_4 залишити у потерпілого.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1