Справа № 289/2457/21
Номер провадження 1-кс/289/315/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2021 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

начальника слідчого відділу ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Радомишль Житомирської області, українець, громадянин України, проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

-притягується до кримінальної відповідальності Коростишівським районним судом за ст. 296 ч.4 КК України,-

запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000186, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що будучи особою, яка притягується до кримінальної відповідальності за раніше вчинений злочин, на шлях виправлення не став і знову скоїв особливо тяжкий злочин.

Так, 12 грудня 2021 року близько 00 години 50 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в парку поблизу дискоклубу «Люкс» в м.Радомишль Житомирської області, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітньою, вирішив вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням геніталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, задовольнив власні статеві пристрасті без добровільної згоди потерпілої неповнолітньої ОСОБА_8 у вигляді вагінального та орального проникнення у тіло неповнолітньої, використовуючи геніталії.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років. У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України

Крім того, є підстави вважати, що наявні ризики, визначені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються матеріалами долученими до клопотання.

В судовому засіданні старший слідчий внесене клопотання підтримала з підстав зазначених у ньому. Вважає що зазначені в клопотанні обставини, вказують на вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення та дають підстави обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, він і в подальшому буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Перебуваючи на волі ОСОБА_6 зможе знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків зазначеного злочину, а також враховуючи те, що він вже притягувався до кримінальної відповідальності, але на шлях виправлення не став і вчинив умисний особливо тяжкий злочин, тому зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор підтримав клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції та просив його задоволити.

Підозрюваний вину не визнав, зазначив, що статевий акт був за згодою особи визнаної потерпілою. Про неповнолітній вік не знав. Має на утриманні малолітню дитину і постійне місце проживання. Просить обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник заперечила проти тримання підозрюваного під вартою, звернула увагу суду на те, що підозрюваний має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце проживання, тобто міцні соціальні зв`язки. Просить застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши думки учасників процесу, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що 12 грудня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.3 ст. 152 КК України за № 0000186.

12 грудня 2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що будучи особою, яка притягується до кримінальної відповідальності за раніше вчинений злочин, на шлях виправлення не став і знову скоїв злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 12 грудня 2021 року близько 00 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в парку поблизу дискоклубу «Люкс» в м.Радомишль Житомирської області, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є неповнолітньою, вирішив вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням геніталій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 з використанням геніталій, достовірно знаючи, що остання є неповнолітньою, використовуючи свою фізичну перевагу та безпорадний стан неповнолітньої, умисно задовольнив власні статеві пристрасті без добровільної згоди потерпілої у вигляді вагінального та орального проникнення у тіло неповнолітньої, використовуючи геніталії.

ОСОБА_6 був затриманий 12.12.2021 року о 09.05 год. в м.Радомишль Житомирської області.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором в судовому засіданні доведені.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані злочини у разі доведення його вини, особу підозрюваного та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Вищенаведене дозволяє стверджувати, що заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого, погоджене прокурором про тримання під вартою підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В частині 4 цієї статті вказано, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Оскільки злочин, у якому підозрюється ОСОБА_6 , є злочином, вчиненим із застосуванням насильства щодо неповнолітньої особи, то суд не визначає йому розмір застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України у кримінальному провадженні №0000186, строком на 60 діб, а саме по 11 лютого 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1