Справа № 606/2163/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000160, внесеного 16.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 0000184, внесеного 01.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 0000199, внесеного 21.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 0000004, внесеного 04.01.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Скалат, Підволочиського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, має на утриманні неповнолітнього сина 2016 року народження, раніше судимого:

25.05.2021 Теребовлянським судом Тернопільської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.389, ст.390-1, ст. 390-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначені кримінальні провадження,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2021 Теребовлянським районним судом Тернопільської області у справі №606/690/21 винесено рішення про видачу обмежувального припису, відповідно до якого ОСОБА_3 протягом шести місяців заборонено:

- перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатись на відстань менше ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;

- обмежити спілкування ОСОБА_3 із дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та заборонити йому наближатись до місця реєстрації та проживання сина за адресою: АДРЕСА_1 ;

- переслідувати ОСОБА_5 та в будь-який спосіб спілкуватись з нею без її згоди;

- вести телефонні переговори.

Будучи ознайомленим із вказаним рішенням суду, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, систематично порушував встановлені судом тимчасові обмеження, а саме: 31.05.2021 близько 16 год 00 хв. ОСОБА_3 наблизився менше ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , спілкувався з останньою та сином ОСОБА_6 ; 16.08.2021 близько 14 год 00 хв. ОСОБА_3 наблизився менше ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , вчинив конфлікт та спілкувався з сином ОСОБА_6 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосовано судом.

Крім того, за аналогічних із попереднім епізодом обставин, будучи ознайомленим із рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01.04.2021 у справі №606/690/21 про видачу обмежувального припису, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по виконанню рішень суду, всупереч вимогам ч.4 ст.350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне невиконання обмежувального припису, всупереч визначених рішенням суду тимчасових обмежень, Кобилянський 28.09.2021 близько 23 год 00 хв. прибув до місця проживання ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 без її на це згоди, де перебував цілу ніч, спілкувався з ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосовано судом.

Також, 25.05.2021 вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

06.07.2021 засуджений ОСОБА_3 поставлений на облік в Тернопільський районний сектор №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області.

16.09.2021 ОСОБА_3 з`явився Тернопільського районного сектору №5 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попереджений про наслідки у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Того ж дня в ОСОБА_3 відібрано підписку, пояснення, анкетні дані та проведено бесіду індивідуального-профілактичного характеру про відповідальність за порушення громадського порядку, трудової дисципліни, скоєння нового кримінального правопорушення. Одночасно видано направлення до КП «ІЛГІС» для відпрацювання призначених йому громадських робіт по місцю проживання. До роботи ОСОБА_3 зобов`язувався приступити 17.09.2021.

17.09.2021 КП «ІЛГІС» видано наказ про направлення засудженого ОСОБА_3 на відбування покарання у виді громадських робіт та про встановлення об`єму робіт у вересні-листопаді 2021 року. Засуджений ОСОБА_3 не приступив до виконання покарання у виді громадських робіт та згідно графіку роботи і табелю не відпрацював жодної години громадських робіт.

22.09.2021 із КП «ІЛГІС» поступила інформація про те, що засуджений ОСОБА_3 з 17.09.2021 не з`являється для відбування покарання у виді громадських робіт. На підставі цього працівником районного сектору направлено виклик по місцю проживання останнього на 30.09.2021, на який він не з`явився, повторно надіслано виклик на 08.10.2021, на який засуджений так і не з`явився.

23.09.2021 працівником органу пробації здійснено перевірку виконання судового рішення щодо засудженого до покарання у виді громадських робіт ОСОБА_3 , під час якої встановлено, що останній відсутній за місцем відбування громадських робіт та з 17.09.2021 так і не приступив до виконання покарання у виді громадських робіт, причини невиходу невідомі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння вищевказаного правопорушення, ОСОБА_3 будучи належним чином ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання та неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбуття громадських робіт, умисно без поважних причин ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, чим скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Крім того, 28.12.2021 близько 19 год 30 хв. ОСОБА_3 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де між ним та його співжителькою ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на грунті тривалих неприязних відносин. Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , тобто на вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Реалізуючи свій умисел, 28.12.2021 близько 19 год 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку по АДРЕСА_1 , знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, умисно схопив обома руками праву ногу ОСОБА_5 в області коліна, стиснув її та почав викручувати.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді синця ділянки правого колінного суглоба, яке належить до легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні описаних в обвинувальних актах кримінальних правопорушеннях визнав повністю. У скоєному розкаявся, жодних фактичних обставин справи не оспорював.

ОСОБА_3 визнавши свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у обвинувальних актах, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяви, в яких просила кримінальні провадження розглядати у її відсутності, просила суворо покарати ОСОБА_3 за вчинені ним правопорушення.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальних актах, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст 125, ч.2 ст.389, ст.390-1, ст.390-1 КК України. При цьому, суд вважає, що оскільки ОСОБА_3 вчинив кілька окремих кримінальних правопорушень за однією і тією ж статтею, достатньо його дії кваліфікувати лише один раз за ст.390-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог статті 65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які згідно статті 12 КК України відносяться до проступків.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно статті 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, сприяв органам слідства та суду у розкритті кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується думки прокурора та потерпілої щодо міри покарання, мотиви та наслідки вчиненого кримінального правопорушення,особа винного, його вік, а також те, що такий раніше судимий, вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його поведінку до, під час та після вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, керуючись принципами індивідуалізації покарання, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей, які передбачають відповідальність за вчинене та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень необхідно визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім цього, суд враховує те, що ОСОБА_3 , згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25.05.2021 засуджений за ст.126-1 КК України до покарання у 200 годин громадських робіт, які він не відбув. Зважаючи на те, що кримінальні правопорушення за цим вироком вчинені ОСОБА_3 після постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити з урахуванням ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.389, ст.390-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт;

за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці;

за ст.390-1 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст.71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 25.05.2021 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1