УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2021 року м. Київ
Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.
Представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у поданій скарзі зазначає, що вказана постанова слідчого, на її думку, є необґрунтованою та передчасною, оскільки слідчим не вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування.
Тому, представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у поданій скарзі просила слідчого суддю скасувати вказану постанову, як необґрунтовану та передчасну.
26.11.2021р. від представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вона підтримала доводи, викладені у скарзі та просила розглядати подану скаргу у її відсутності.
Уповноважений слідчий СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та уповноваженого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Вказана постанова слідчого обґрунтована тим, що слідчим в ході досудового розслідування не було в даному діянні складу злочину передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.
Так, слідчим суддею встановлено, що уповноваженим слідчим в даному кримінальному провадженні, не було проведено всіх слідчих-розшукових дій, зокрема, не було допитано в якості свідка ОСОБА_6 , за яким було зареєстровано право власності 06.10.2015р., державного реєстратора Управління держаної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 , ріелтора ОСОБА_8 , приватного нотаріуса Київської міського нотаріального округу ОСОБА_9 , з приводу обставин, викладених потерпілим у заяві про злочин, не призначено почеркознавчу експертизу документів на підставі яких здійснювалась державна реєстрація квартири АДРЕСА_1 .
Крім цього, органом досудового розслідування не враховано висновок комісії з питань розгляду скарг у сфері держаної реєстрації від 19.11.2018р., а також не проведено інших слідчих (розшукових) дії в даному кримінальному провадженні, необхідних для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.
Крім того, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова слідчого від 03.02.2020р. не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки слідчим, під час прийняття відповідного рішення, не було надано належної оцінки зібраним під час досудового розслідування доказам, зокрема, не перевірено та не надано оцінки доводам потерпілого, викладеним в заяві про злочин, які мають значення для встановлення істини у справі.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).
Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена слідчим постанова від 03.02.2020р. про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а постанова слідчого від 03.02.2020р. скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1