Справа № 307/897/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/963/20 за апеляційною скаргою, яку подав перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :

Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, сезонного робітника, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомлятиме цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Відповідно до вироку, 10.03.2020, приблизно о 01 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , під час побутової сварки зі своєю дружиною ОСОБА_8 , умисно наніс їй один удар долонею руки в область обличчя, в результаті чого потерпіла отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження. Своїми діями обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини, вид та розмір покарання, яке суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 вважає, що вирок суду слід змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт зазначає, що суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Під стійкою втратою працездатністю «менш як на одну третину» слід розуміти втрату загальної працездатності від 10 до 33 відсотків. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що висновком судово-медичної експертизи підтверджено, що у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у виді травматичного перелому суглобового відростка нижньої щелепи справа, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки викликають розлад здоров`я понад 21 день. Враховуючи вищенаведене, апелянт вважає, що посилання на таку кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 122 КК України як спричинення потерпілій ОСОБА_8 значної втрати працездатності менш як на одну третину є зайвим та підлягає виключенню зі змісту обвинувачення. Просить вирок змінити, виключити з мотивувальної частини вироку висновок суду про наявність у діях ОСОБА_7 , кваліфікуючої ознаки ч. 1 ст. 122 КК України - спричинення потерпілій значної втрати працездатності менш як на одну третину.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений та потерпіла повідомлені відповідно до вимог закону; від них не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин їх неявки на розгляд справи; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого й апеляційним судом не приймалось рішення про обов`язковість розгляду справи за участі обвинуваченого.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України кримінального правопорушення, вид та розмір призначеного йому покарання, а також застосування щодо нього положень ст. ст. 75, 76 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється, тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється, дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України кваліфіковані правильно.
Тому, вирок переглядається лише у частині доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальності, зокрема щодо безпідставного посилання у мотивувальній частині вироку на кваліфікуючу ознаку ч. 1 ст. 122 КК України спричинення потерпілій ОСОБА_8 значної стійкої втрати працездатності менш як на одну третину.
При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що під стійкої втратою працездатності менш як на одну третину розуміється втрати загальної працездатності від 10 до 33 відсотків, що матеріалами кримінального провадження не встановлено, що умисними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 були спричинені такі тілесні ушкодження, які потягли за собою саме значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Як убачається з висновку судово-медичної експертизи у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді травматичного перелому суглобового відростка нижньої щелепи справа, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки викликають розлад здоров`я понад 21 день.
Вищенаведене свідчить про те, що кваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України за кваліфікуючою ознакою спричинення потерпілій значної стійкої втрати працездатності менш як на одну третину.
Тому, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України за ознакою спричинення потерпілій значної втрати працездатності менш як на одну третину, чим не погіршується становище обвинуваченого та не впливає на кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, а також на вид та розмір призначеного покарання, у тому числі терміну іспитового строку.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, чи зміни ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), зокрема, у частині призначеного покарання, - апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , задовольнити.
З мотивувальної частини вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 20 серпня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_7 виключити посилання на кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 122 КК України за ознакою спричинення потерпілій значної втрати працездатності менш як на одну третину.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: