КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, є громадянином України, з вищою освітою, працює заступником начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління СБ України в Херсонській області, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалоючастково задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2021 року включно.
Визначено ОСОБА_6 , розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 1000 (однієї тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 270 000 (два мільйони двісті сімдесят тисяч) гривень.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, та врахувавши вагомість доказів щодо його можливої причетності до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, значний суспільний резонанс, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прийшов до висновку, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, з наступними доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Сторона захисту посилається на незаконність і необґрунтованість судового рішення, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не відповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, ігнорування практики ССПЛ. Вказує, що оскаржувана ухвала ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах.

Апелянт вказує, що ОСОБА_6 був затриманий у очевидно незаконний спосіб та без дозволу на те суду, невідомими особами. Стверджує, що ОСОБА_6 не скоював жодного злочину і не готувався до цього, а тому підстав для його затримання відповідно до вимог ст. 208 КПК не було.
Захисник стверджує, що під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 захисником було заявлено скаргу слідчому судді в порядку ст. 206 КПК, в якій із зазначенням підстав містилась вимога визнати затримання ОСОБА_6 незаконним. При цьому, із резолютивної частини ухвали вбачається, що це питання слідчим суддею не розглядалося.
Також, як вказує апелянт, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК Україниписьмове повідомлення про підозру вручається в день його складення. У даному випадку повідомлення про підозру складено 21липня 2021 року, а вручено 22 липня 2021 року. При цьому також мало місце порушення вимог ч. 4 ст. 223 КПК, так як слідчі дії проводились у нічний час (з 22 до 6 години).

У підсумку захисник посилається на відсутність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, недоведеність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення вони жодними доказами не підтверджені та ґрунтуються на припущеннях.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, захисник зазначає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник вказує на безпідставність посилання слідчого судді в на наявність у кримінальному провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, оскільки ця фраза в даному випадку застосована для погіршення ситуації підозрюваного ОСОБА_6 , а в рішенні ЄСПЛ у справі «Дубецька та інші проти України» зазначено, що практику ЄСПЛ не можна використовувати проти обвинуваченого.
Також, на думку захисника, про необгрунтованість підозри та заявлених ризиків свідчить та обставина, що стороною обвинувачення не надано жодного документу чи доказу, з якого би можливо було зробити висновки про зв`язок чи співпрацю ОСОБА_6 з представниками іноземної держави чи спецслужби, яких не існує. Як вважає апелянт, слідчий суддя особисто встановлювала ризики та доводила їх існування, без будь-яких встановлених обставин кримінального правопорушення.
Крім того, як зазначає захист, розмір визначеної судом альтернативної міри запобіжного заходу - застави не відповідає правилам ч. 5 ст. 182 КПК України, а тому є незаконним, оскільки ухвала не містить належного мотивування стосовно визначення застави понад встановлені граничні межі розміру.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями захисника не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 04 грудня 2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.
21 липня 2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.
22 липня слідчий Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року частково задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2021 року включно, з визначенням ОСОБА_6 застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 1000 (однієї тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає2 270 000 (два мільйони двісті сімдесят тисяч) гривень.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, те, що він має постійне місце проживання, вищу освіту, працює заступником начальника інформаційно-аналітичного відділу Управління СБ України в Херсонській області, одружений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, підтверджується даними, що містяться в матеріалах справи, про що обґрунтовано вказав в ухвалі слідчий суддя, з посиланням на матеріали, що підтверджують причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника та доповнень до неї в цій частині не заслуговують на увагу.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 1000 (однієї тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 2 270 000 (два мільйони двісті сімдесят тисяч) гривень.
Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правомірно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірними, у колегії судді немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги з доповненнями, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в обранні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Що стосується доводів апеляційної скарги, з доповненнями, про порушення вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, так як повідомлення про підозру складено 21 липня 2021 року, а вручено 22 липня 2021 року, то вони є безпідставними, оскільки згідно протоколу затримання ОСОБА_6 було затримано 21 липня 2021 року о 08 год. 34 хв. та 22 липня 2021 року о 01 год. 14 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру, тобто в межах двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, що узгоджується із вимогами ч.2 ст. 278 КПК України.

Крім того, ОСОБА_6 при отриманні повідомлення про підозру не було надано будь-яких зауважень чи заперечень.
Доводи апелянта про законність затримання ОСОБА_6 не можуть бути предметом апеляційного перегляду, оскільки скарги, подані в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутні, повноважень у апеляційного суду на їх перегляд немає.
Цей висновок узгоджується з висновком про застосування зазначеної норми права, який викладено Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17).

У зв`язку з цим апеляційний суд у межах цього провадження позбавлений повноважень надавати оцінку скарзі поданої у порядку ст. 206 КПК України.

Крім того, як вбачається з ухвали слідчого судді, дане питання слідчим суддею не розглядалося.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.
На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в обранні підозрюваній особі ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 вересня 2021 року включно, з визначенням ОСОБА_6 застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 1000 (однієї тисячі) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає2 270 000 (два мільйони двісті сімдесят тисяч) гривень залишити без змін, а апеляційну скаргузахисника ОСОБА_5 , з доповненнями, в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4897/2021
Єдиний унікальний номер 761/26274/21
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1