Справа № 526/2380/21
Провадження № 1-кп/526/379/2021
У Х В А Л А
іменем України

12 жовтня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Гадяч клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України,

встановив:
В провадженні Гадяцького районного суду Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, у нічний час, з 22:00 до 06:00 год., наголосив на наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_10 , передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246 КК України , що підтверджується вищевказаними доказами в їх сукупності та є підставою для застосування запобіжного заходу, а також на обставинах, які враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень; тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, що полягає у позбавленні волі на строк від 5 до 7 років (тяжкий злочин); вікові, станові здоров`я підозрюваного; майновому стані обвинуваченого. Окрім того, під час вирішення питання про продовження строку застосування запобіжного заходу до ОСОБА_10 у вигляді домашнього арешту, враховано, що ОСОБА_10 може незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню з метою змінити їх покази на його користь або перешкоджанні проведенню судового розгляду іншим чином, що може призвести до порушення положень КПК України з приводу розумних строків проведення судового слідства та може негативно вплинути на повне, об`єктивне і всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він добросовісно виконував умови домашнього арешту, а також заборони та обов`язки покладені на нього судом.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, підтримав думку захисника та прохав задовольнити клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, а представник потерпілого ОСОБА_5 покладалася на розсуд суду.
Суд заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно ч.2 ст.331КПКУкраїни вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 18.08.2021 року на етапі досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 днів до 16.10.2021 року із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 22.00 год по 06.00 год наступного дня, без застосування електронних засобів контролю.
Статтею 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено, що поняття «обґрунтована підозра» означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, також і в рішенні Суду від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно положень ст.129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.
Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч.2 ст.177 КПК України крім обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Вирішуючи заявлені клопотання суд враховує, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, що свідчить про наявність можливості у останнього перебувати під домашнім арештом.
Суд також враховує, що встановлення судом обмежень щодо спілкування обвинуваченого зі свідками та іншими обвинуваченими, знижує ризик впливу на останніх.
При цьому, суд враховує що відповідальне та сумлінне ставлення обвинуваченого до обраного запобіжного заходу, виконання покладених на нього судом обов`язків та заборон, а також саме по собі перебування обвинуваченого під домашнім частково усуває ризик продовження ним злочинної діяльності чи ймовірності переховування від суду з метою уникнення покарання.
Оцінюючи в сукупності надані докази, доводи прокурора та захисника, пояснення обвинуваченого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує, обвинуваченому ОСОБА_10 у разі визнання його винуватим у висунутому обвинуваченні, з огляду на особу обвинуваченого, доведеність наявності вказаних прокурором ризиків, суд приходить до висновку, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу є необхідним.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, виходячи із встановлених обставин справи, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки до обвинуваченого наразі застосувати неможливо у зв`язку з відсутністю наявності особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання ним процесуальних обов`язків.
Суд вважає, що менш суворі види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам, так як для цього місцезнаходження та спілкування обвинуваченого має бути під певним контролем.
За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, особу обвинуваченого, встановлені обставини, з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме запобігання спробам переховуватися від суду, вчиняти повторно кримінальні правопорушення, впливати на свідків та інших обвинувачених, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу є необхідним.
Крім того, обвинуваченого слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на обвинуваченого обов`язок утримуватись від спілкування із свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 181, 194, 196-197, 199, 315 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 246 КК України задовольнити .
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на два місяці, у нічний час, з 22:00 до 06:00 год., відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого без застосування електронних засобів контролю, за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали 60 (шістдесят) днів до 10 грудня 2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 такі обов`язки:

-прибувати до суду у вказаному кримінальному провадженні за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-уникати спілкування з іншими обвинуваченими по даному кримінальному провадженню;

-не залишати місце свого проживання: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. до 06.00 год.

Виконання ухвали покласти на відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, на території обслуговування якого проживає обвинувачений ОСОБА_10 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 18.10.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1