Справа №127/1493/21
Провадження №1-кп/127/65/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 ,
перекладача: ОСОБА_11
розглядаючи у закритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 303 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001266 від 12.06.2020 року,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Зазначив, що при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою сторона обвинувачення виходить не з принципу його автоматичного продовження та враховує, що судове провадження у даному кримінальному провадженні не завершене. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів та у разі доведення їхньої вини в даному провадженні їм може бути призначене покарання до 10 років позбавлення волі. Також ОСОБА_4 є організатором та лідером організованої групи, а ОСОБА_6 є учасником цієї організованої групи, вони не мають постійного місця проживання, роботи та будь-яких законних джерел доходів, можуть переховуватись від суду, та продовжувати злочинну діяльність, а також можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що є ризиками, визначеними статтею 177 КПК України, які до цього часу не зникли та не зменшились. Тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти існуючим ризикам, оцінюючи суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості. Вважає, що продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є виправданими.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 . Зазначила, що клопотання є необґрунтованим, а ризики зазначені прокурором не підтвердженні жодними доказами, її підзахисна має соціальні зв`язки та місце проживання, тому існують підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 . Вважає, що перелічені прокурором ризики не доведені, а саме клопотання є необґрунтованим, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 підтримав заперечення колег на клопотання прокурора.
Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала думку свого захисника.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 також заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, щодо продовження запобіжних заходів.
Обвинувачений ОСОБА_8 також підтримав заперечення щодо клопотання прокурора.
Суд, дослідивши письмове клопотання прокурора, заслухавши сторони обвинувачення та захисту, дослідивши обвинувальний акт, вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» відповідно до якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, слід зазначити, що враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
При вирішенні клопотань учасників, суд враховуєте, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України, тобто у вчиненні тяжких умисних злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема за ч. 3 ст. 303 КК України на строк до 10 років, з конфіскацією майна, однак не має достатніх соціально-стримуючих факторів та соціальних зв`язків, оскільки у неї відсутнє постійне місце проживання, місце роботи та законне джерело доходо, що свідчить про можливість переховуватися від суду, усвідомлюючи міру покарання, яка може бути до неї застосована. Також, перебуваючи на волі ОСОБА_4 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, оскільки суд приймає докази, безпосередньо досліджені судом, а на даний час в кримінальному провадженні свідки ще не допитані, а також відсутні відомості про неможливість утримання її в слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Також, судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 303 КК України, тобто, у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість останнім переховуватися від суду, а також чинити незаконний вплив на свідків в кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, оскільки суд приймає докази, безпосередньо досліджені судом, а на даний час в кримінальному провадженні свідки ще не допитані. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 не має достатніх соціально-стримуючих факторів, соціальних зв`язків та законного джерела доходу, що свідчить про те, що перебуваючи на волі зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З врахуванням вищевикладеного, вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , та приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити обвинуваченим раніше застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 8 Конституції України, ст. ст. 29, 31, 42, 68, 176-178, 183, 197, 291, 314 - 316, 370-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, з 03 лютого 2022 року до 03 квітня 2022 року включно.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, з 03 лютого 2022 року до 03 квітня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1