Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005535 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ленькорань Республіки Азербайджан,

громадянина Республіки Азербайджан, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.05.2021 ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.187 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду першої інстанції змінити і звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що призначене його підзахисному покарання є надто суворим, оскільки суд першої інстанції як обставину, що пом`якшує покарання, врахував лише щире каяття, залишивши поза увагою добровільне відшкодування ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 завданого збитку, що підтверджується відповідною розпискою. Потерпіла в судовому засіданні не допитувалася, але письмово повідомила, що вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України.

Також суд першої інстанції вказав у вироку, що обвинувачений притягується до кримінальної відповідальності за вчинення низки крадіжок, без уточнення, яким органом і яке процесуальне рішення прийняте з цього приводу, на що не мав права посилатись.

З огляду на викладене, наявність двох обставин, які пом`якшують покарання, та заяву потерпілої, захисник вважає, що у суду було достатньо підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 вчинив розбій щодо потерпілої ОСОБА_9 за наступних обставин.
9 листопада 2020 року близько 02 години 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_9 за місцем проживання останньої у квартирі АДРЕСА_3 , реалізовуючи умисел на вчинення нападу на ОСОБА_9 з метою заволодіння її майном, дістав із своєї сумки предмет, схожий на ніж, та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої, наказав віддати належне їй майно. ОСОБА_9 , сприймаючи дії ОСОБА_8 , як реальну загрозу своєму здоров`ю, дістала з шухляди тумби гаманець, з якого віддала ОСОБА_8 гроші в сумі 200 доларів США, що згідно з курсом НБУ становило 5 688 гривень, та гроші в сумі 2 500 гривень. Заволодівши грішми ОСОБА_9 , ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 8 188 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого (розбій), є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є громадянином Азербайджану і перебуває на території України без відповідних правових підстав, судимостей не має, а також обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Доводи захисника, що суд безпідставно не взяв до уваги добровільне відшкодування завданого збитку як обставину, що пом`якшує покарання, що підтверджується долученими стороною захисту копіями розписок, а так само не міг враховувати, що його підзахисний притягується до кримінальної відповідальності в інших кримінальних провадженнях, в яких вироки не ухвалені, є слушними.

Однак, приймаючи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, який не працює, без належних на те правових підстав перебуває на території України, не має в цій країні зареєстрованого місця проживання, сім`ї, що свідчить про очевидну неможливість здійснення контролю за його поведінкою органом пробації, навіть наявність ще однієї обставини, яка пом`якшує покарання, не дає підстав вважати, що його виправлення можливе без відбування покарання.
Думка ж потерпілої, яка в адресованій прокурору письмовій згоді на укладення угоди висловилась з приводу можливості застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, не може бути вирішальною для суду.
На переконання колегії суддів, саме покарання у виді позбавлення волі, яке полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні засудженого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Тому підстави для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3