ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/498/21
Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/178/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: . 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389,
ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні об`єднане кримінальне провадження, № 0000132, № 0000142, № 0000183 та №0000216 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у провадженні ОСОБА_8 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 15.02.2021 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

?за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

?за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі;

?за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком чинності залишено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обчислено з 09.06.2021 року.

Вирішено питання про речові докази і судові витрати.

Суд встановив, що :

1. ОСОБА_7 26 березня 2021 року о 09-00 годині, знаходячись на відкритій території подвір`я, що прилягає до багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись прямим умислом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, з корисних мотивів повторно, через незачинені двері проник до приміщення дерев`яної прибудови до гаражу, яка використовувалася власником ОСОБА_9 як сховище для господарчого майна, звідки таємно, повторно викрав бувший у використанні алюмінієвий бідон у комплекті з кришкою, ємністю 40 л., вартістю 400 грн., після чого того ж дня, о 11-00 годині, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення права приватної власності, через незачинені двері знову проник до приміщення вказаної дерев`яної прибудови, звідки таємно, повторно викрав 2 непрацюючі акумулятори, кожен із яких містить у собі по 8 кг. брухту металу свинцю, на загальну суму 709,28 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 1109,28 грн.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

2. Крім того, ОСОБА_7 27 березня 2021 року о 12-00 год., керуючись прямим умислом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, з корисних мотивів, повторно, через незачинені двері проник до приміщення цієї ж дерев`яної прибудови до гаражу, звідки намагався викрасти чотири фрагменти силового алюмінієвого трьохжильного кабелю типу «АВВГ 3х2,5» загальною вартістю197,88 грн., та один фрагмент силового алюмінієвого чотирьохжильного кабелю типу «АВВГ 4х2,5» довжиною 24,5 м., загальною вартістю 165,86 грн. Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був застигнутий власником ОСОБА_9 після виходу із приміщення вказаної дерев`яної прибудови.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене особою, яка виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

3. Крім того, ОСОБА_7 31 березня 2021 року о 12-00 годині керуючись прямим умислом, направленим на таємне заволодіння чужим майном, з корисних мотивів повторно, знаходячись на відкритій території подвір`я, що прилягає до багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , витягаючи сталеві автозапчастини через отвір, утворений ним шляхом розбирання дерев`яних дошок задньої стіни, проник до приміщення дерев`яної прибудови до гаражу, яка використовувалася власником ОСОБА_9 як сховище для господарчого майна, звідки таємно повторно намагався викрасти 11 непрацюючих сталевих автозапчастин загальною вагою 64,3 кг, на загальну суму398,66 грн., однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був застигнутий ОСОБА_10 одразу після витягування вказаних автозапчастин.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене особою, яка з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

4. Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим 15.02.2021 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 100 годин громадських робіт, під час відбування покарання допустив наступні порушення.

Так згідно Наказу Великоолександрівського підприємства «КОМСЕРВІС» № 25 від 15.04.2021 року ОСОБА_7 з 15.04.2021 року почав відбувати покарання у вказаному підприємстві на території смт Велика Олександрівка Бериславського (Великоолександрівського) району Херсонської області та , достовірно знаючи про обов`язок відбування покарання у вигляді громадських робіт, не виконуючи при цьому згідно ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України надану ним підписку, з якою він був ознайомлений 14.04.2021 року Великоолександрівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Херсонській області, а саме: додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, без погодження уповноваженого органу з питань пробації не виїжджати за межі України; порушив вищевказані вимоги і нормальну діяльність органів кримінально-виконавчої системи, які забезпечують виконання вироку та належне застосування призначеного йому покарання, протидіючи досягненню цілей, що стоять перед покаранням, 22.04.2021 року, 23.04.2021 року, 26.04.2021 року включно, без поважних причин не з`явився на роботу, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, у зв`язку з чим 26.04.2021 року йому були винесені застереження у вигляді письмового попередження Великоолександрівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Херсонській області в порядку ст. 40 КВК України, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він буде притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України. Далі, 27.04.2021 року, 28.04.2021 року, 29.04.2021 року, 30.04.2021 року включно ОСОБА_7 без поважних причин не з`явився на роботу, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Станом на 08.05.2021 року відбув лише 20 годин громадських робіт, в період часу з 15.04.2021 року по 30.04.2021 року з можливих 48 годин за графіком, та здійснив прогулів без поважних причин - 28 годин.

Тобто ОСОБА_7 , не виконуючи обов`язок у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно корисні роботи, ухилився від відбування громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання, що виразилося у: невиконанні встановлених обов`язків, порушенні порядку й умов відбування покарання, вчиненні після письмових попереджень, невиході більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 389 КК України ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

5. Крім того, ОСОБА_7 21 квітня 2021 року о 18-00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на порушення права приватної власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, через незачинену хвіртку проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де через незачинене вікно проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно, повторно викрав належні ОСОБА_11 бувший у використанні ударний дриль марки «FORTE» моделі «ID 1050 VR», вартістю 600,75 грн. та бувшу у використанні кутову шліфувальну машину марки «Sturm» моделі «AG9012ТЕ», вартістю 1041,00 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1641,75 грн.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

6. Крім того, ОСОБА_7 27 квітня 2021 року о 20-00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні житлового будинку, належного ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на порушення права приватної власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав належну ОСОБА_13 бувшу у використанні мотокосу марки «Grunhelm» моделі «GR-3200 Professional», вартістю 1752,00 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

7. Крім того, ОСОБА_7 06 травня 2021 року о 16-30 голині в смт Велика Олександрівка Бериславського (Великоолександрівського) району Херсонської області, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на порушення права приватної власності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, через хвіртку проник на огороджену територію подвір`я нежитлового будинку АДРЕСА_5 вказаного населеного пункту, де через пошкоджене вікно проник до зазначеного будинку, який належить ОСОБА_14 та який остання використовувала для збереження належного їй майна, звідки умисно, повторно, таємно намагався викрасти дві чавунні батареї з системи опалення, які складаються з радіаторів типу МС-140 (500), в загальній кількості секцій радіаторів 14 штук, на загальну суму 1015 грн., однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був застигнутий потерпілою ОСОБА_14 , коли виносив з подвір`я майно, яке намагався викрасти.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене особою, яка з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

8. Крім того, ОСОБА_7 13 травня 2021 року о 15-00 годині, переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до приміщення будинку АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_15 , звідки таємно викрав належний останньому бувший у використанні велосипед «Аист» зеленого кольору, вартістю 2135,46 грн., який в подальшому продав, тобто обернув вказане майно на свою користь та розпорядився ним на свій розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріального збитку на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_7 за цим епізодом кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, пом`якшити йому покарання, визначивши його у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що призначене судом покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з урахуванням його особистості, занадто суворе.

Зазначає, що він у вчинених злочинах свою провину визнав повністю, співпрацював зі слідством, надав пояснення, які викривають його у причетності до інкримінованих йому злочинів, щиро розкаявся, вчинення ним злочинів у стані алкогольного сп`яніння жодним доказом не доведено, тому суд безпідставно визнав цю обставину такою, що обтяжує покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження й доведеності вини обвинуваченого, вважає, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

?за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

?за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі шляхом переводу менш суворого виду покарання в більш суворий вид покарання до 6 місяців позбавлення волі відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України;

?за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71КК України (з урахуванням положень ст.72 КК України),за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.02.2021 року, яким його засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Зазначає, що суд у вироку не врахував, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у період невідбутого покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.02.2021 року, а відтак суд мав би застосувати положення ст. 71 КК України, з врахуванням положень ст. 72 КК України при призначенні покарання.

Крім того, застосовуючи на підставі ч. 1 ст. 70 КК України принцип часткового складання призначених покарань суд не перевів покарання у виді обмеження волі, призначене ОСОБА_7 за ст. 395 КК України у позбавлення волі, як цього вимагають положення ч. 1 ст. 72 КК України.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора у провадженні, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу прокурора не підтримав, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в заявлених межах, апеляційний суд дійшов до наступного.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Фактичні обставини кримінальних правопорушень, які викладені у вироку, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України судом встановлені правильно, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтами не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, то вони є слушними.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст.65КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у період невідбутого покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.02.2021 року, яким його засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт.

На час ухвалення оскаржуваного вироку невідбутими залишились 80 годин громадських робіт, що відповідно до п. г ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 10 дням позбавлення волі (з розрахунку вісім годин громадських робіт за один день позбавлення волі).

Отже, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд повинен був застосувати положення ст.71 КК України, з врахуванням положень ст. 72 КК України, якою передбачено правила складання покарань, проте не застосував їх.

Крім того, відповідно до ч. 1 п. б ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: зокрема одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Застосовуючи на підставі ч. 1 ст. 70 КК України принцип часткового складання призначених ОСОБА_7 покарань за сукупністю злочинів, суд не перевів покарання у виді обмеження волі, призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 389 КК України у позбавлення волі, як цього вимагають положення ч. 1, п. б ст. 72 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є зокрема неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За вимогами п. 1 ч. 1 статті 413 КПК України, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, є зокрема незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи вищевикладене, а також приписи норми п. б ч. 1 ст. 72 КК України, також ч. 4 ст. 71 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не застосував закон, який підлягав застосуванню, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а оскаржуваний вирок суду відповідно до ст. 420 КПК України, з урахуванням викладеного, є таким, що підлягає скасуванню з постановленням нового вироку в частині призначення обвинуваченому покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив йому надто суворе покарання, обвинувачений не навів переконливих мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та розміром покарання, яке він просить призначити.

Зокрема суд першої інстанції, при призначенні покарання урахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв слідству, що визнано обставинами, що пом`якшують покарання, встановив обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку та у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, апеляційний суд констатує, що районний суд призначив обвинуваченому покарання за кожен із злочинів не у максимальному розмірі, передбаченому санкціями кримінального закону. Наведений факт свідчить про необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Доводи обвинуваченого з приводу того, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення за епізодами таємного викрадення майна ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , яке в подальшому місцевий суд визнав доведеним, інкримінував ОСОБА_7 вчинення злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Цю ж обставину було зазначено в обвинувальному акті як таку, що обтяжує покарання.

При цьому, факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння ніким не оскаржувався в суді першої інстанції та обвинувачений повністю був згоден з формулюванням обвинувачення, визнав свою провину.

У зв`язку з тим, що в апеляційній скарзі обвинуваченого відсутнє таке обґрунтування необхідності пом`якшити йому покарання, яке б вказувало на істотну диспропорцію між визначеним судом покаранням та вчиненими злочинними діями, колегія суддів вважає, що призначене йому покарання, не порушує загальних засад призначення покарання, встановлених КК України та відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, та не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання.

Таким чином, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 414, 420, 421 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 31.08.2021 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

?за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

?за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 року обмеження волі, яке відповідно до положень ч. 1 п. б ст. 72 КК України перевести у позбавлення волі та визначити його у виді позбавлення волі на строк 6 місяців;

?за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

?за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України (з урахуванням положень п. г ч. 1 ст.72 КК України), за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 15.02.2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців 10 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4