26.11.2021
Справа №642/812/21
Провадження 1-і/642/16/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває вказане кримінальне провадження.

Щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 26.11.2021 року.

Пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Розгляд питань, які віднесено до повноважень слідчого судді (крім розгляду клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій і скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування), та окремих питань під час судового провадження здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У провадженні Ленінського районного суду перебуває вказане кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Автоматизованою системою документообігу суду визначено головуючого суддю для судового провадження суддю ОСОБА_7 .

Головуючий суддя ОСОБА_7 знаходиться на лікарняному.

Тому розгляд питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проводиться іншим суддею Ленінського районного суду м. Харкова визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що відповідає положенням п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку перебування під вартою відносно обвинувачених, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо поданого клопотання поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 інший більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.

Суд враховує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше судимі, обвинувачуються у вчиненні в тому числі і тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

Обраний відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

У суду відсутні об`єктивні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника на стан здоров`я ОСОБА_6 , на даний час судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки відсутні буді-які відомості щодо необхідності надання термінової медичної допомоги обвинуваченому, яку можливо надати лише за межами СІЗО, що позбавляє процесуальної можливості суд враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на наявність в нього неповнолітніх дітей, які потребують його допомоги, суд не може взяти до уваги, оскільки, ці обставина існували на час вчинення інкримінованого злочину, і не стали стримуючим фактором від противоправних дій.

Судом також не можуть бути взяті до уваги доводи захисника з приводу руху інших кримінальних проваджень відносно ОСОБА_6 , оскільки питання щодо продовження запобіжного заходу розглядається в межах даного кримінального провадження.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, дані про їх особи, характер інкримінованих правопорушень, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до 23 січня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 376 КПК України, п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України, суд -

ухвалив:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", продовживши строк цього запобіжного заходу до 23 січня 2022 року.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", продовживши строк цього запобіжного заходу до 23 січня 2022 року.
Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення їм ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1