Справа № 151/279/21
Провадження № 1-кп/151/27/21
В И Р О К
іменем України

09 вересня 2021 року смт. Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чечельник Вінницької області кримінальне провадження на підставі обвинувального акта внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2020 року за №0000019 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, раніше не судимого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ :
09.02.2020 близько 19 години ОСОБА_4 , перебуваючи у тверезому стані, керуючи технічно справним мотоциклом "Урал-2 М-63" державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 30 км/год по проїзній частині вул.Молодіжна в с.Ольгопіль, Гайсинського району, Вінницької області в напрямку центра села, не вжив своєчасних заходів до зупинки мотоцикла в момент появи в полі його зору пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася в попутному напрямку по правому краю проїзної частини дороги, внаслідок чого здійснив на останню наїзд. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді поєднаної мототравми голови та кінцівок, які супроводжувалися закритою тупою черепно-мозковою травмою : забійною раною лівої лобно-тімяної ділянки та струсом головного мозку, а також відкритими багато уламковими переломами обох кісток обох гомілок зі зміщенням уламків та скальпованими ранами обох гомілок і тильної поверхні ступні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №90/13 від 03 липня 2020 року за критерієм небезпеки для здоров`я, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/102-21/5576-ІТ від 13.04.2021 року, дії водія мотоцикла Урал-2 М-63, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.12.2 правил дорожнього руху, а саме у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги та п.12.3 правил дорожнього руху, яким встановлено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. В даній дорожній обстановці ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування із зниженням швидкості руху мотоцикла до швидкості руху пішохода, для того, щоб не відбулося контактування, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно 09.02.2020 року десь близько 21 години, точного часу не пам`ятає, відвозив ОСОБА_7 , який гостював у нього вдома на автобус, разом з ними також поїхав його кум ОСОБА_8 , під час чого керуючи мотоциклом, в с.Ольгопіль, Гайсинського району, Вінницької області по вул.Молодіжній, рухався зі швидністю приблизно 30 км/год. та здійснив наїзд на гр. ОСОБА_6 , яка йшла по краю проїзної частини та була в темному одязі. Жінку взагалі ніхто з них не побачив і звідки вона взялась не розуміє, помітив щось в останню хвилини, коли розминався із автомобілем працівників поліції, які рухались назустріч, різко звернув у бік автомобіля, однак уникнути наїзду так і не вдалось. Після зіткнення одразу зупинився, усі разом почали надавати постраждалій першу медичну допомогу та викликали швидку, бачив що вона мала значні ушкодження. Мотоцикл придбав десь пів року тому, є його законним власником, але на себе офіційно не переоформив, а власник, який вказаний у технічному паспорті на транспортний засіб уже помер. Свою вину та цивільний позов визнає повністю, щиро розкаюється, міру покарання яку просить прокурор вважає занадто суворою.
Потерпіла у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, так як не може з`явитися за станом здоров`я. Щодо призначення покарання, бажає, щоб воно було призначено згідно з законом на погляд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник - адвокат ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_3 не заперечили проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, та за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину у скоєнні злочину визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції, у суду немає. Також сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а тому суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що його характеризують, цивільним позовом та документів що стосуються судових витрат та речових доказів .
Аналізуючи покази обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, обвинувачений ОСОБА_4 надав покази стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, вказуючи на способи його вчинення. Надані обвинуваченим покази повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Суд дійшов до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю. Його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд виходить з вимог ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Відповідно до ч.5 ст.12 КК України злочин передбачений ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжкого злочину
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» , суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивну характеристику з місця проживання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, висновок Гайсинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, згідно якого на їх думку виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі їз застосування ст.75 КК України, а також думку потерпілої про призначення покарання відповідно до Закону.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання відповідно до ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, застосувавши статті 75, 76 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Зауваження захисника ОСОБА_5 про застосування до обвинуваченого при призначенні покарання ст.69 КК України, оскільки обвинувачений має багато пом`якшуючих обставин, вагомою з яких є те, що на його утриманні знаходяться четверо малолітніх дітей (двоє від першого шлюбу, та двоє, які має уже з нинішньою цивільною дружиною) не можуть взятися судом до уваги, оскільки захисником не додано жодних доказів на підтвердження вказаного факту.
Щодо цивільного позову суд зазначає наступне :.
Згідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Згідно до пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Витрати позивача на лікування потерпілої ОСОБА_6 підтверджуються довідкою КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради", з якої вбачається, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 09.02.2020 року по 27.03.2020 року, вартість одного ліжко-дня склала 628 гривень 41 копійка. Таким чином загальна сума витрат на лікування склала: 47 ліжко/днів х 628 гривень 41 копійку = 29 535 гривень 27 копійок. Вказану довідку суд вважає належним доказом вартості витрат на лікування потерпілої, розрахунок вартості витрат на лікування ОСОБА_10 та його захисником не спростовано.
Враховуючи викладене, суд вважає, що цивільний позов прокурора, заявлений в інтересах КНП "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" про відшкодування затрачених витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в сумі 29 535 гривень 27 копійок, підлягає задоволенню, як такий, що повністю знайшов своє підтвердження при дослідженні матеріалів справи та визнаний обвинуваченим.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого немає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2,7-29,100,349,369-371,373-374,392-395 КПК України, статтями 12, 65, 66, 67, 75, 76, 286КК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік.
Відповідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 2288 гривень 30 копійок, а саме :
- на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 357 від 28.05.2020 року в сумі 1144 гривні 15 копійок ;
- на проведення судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-21/5576-ІТ від 13.04.2021 року в сумі 1144 гривні 15 копійок.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Чечельницького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2020 року на мотоцикл Урал-2 М-63, зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 1971 року випуску, з номером рами НОМЕР_3 .
Речові докази:
- мотоцикл Урал-2 М-63, зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_2 , 1971 року випуску, з номером рами НОМЕР_3 , який переданий на зберігання до спеціального майданчику Чечельницького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області, що на даний час є СПД №1 ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: смт.Чечельник, вул.Героїв Майдану, буд.30, Гайсинського району Вінницької області повернути ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь комунального некомерційного підприємства "Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради" (, р/р 3398, МФО 802015 в УДКСУ у Гайсинському районі) в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_11 кошти в сумі 29 535 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень 27 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Чечельницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1