ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 669/954/20

Провадження № 11-кп/4820/32/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

cудді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого за ч.1 ст.126 КК України ОСОБА_6 , на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синютки Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, неодруженого, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.
За вироком суду, 21 серпня 2020 року біля 20 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та в процесі суперечки з ОСОБА_8 , з метою спричинення тілесних ушкоджень для останньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс кулаком правої руки два удари в область обличчя ОСОБА_8 , що завдало останній фізичного болю, однак не спричинило тілесних ушкоджень.
Не погоджуючись із таким рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати і кримінальне провадження закрити.
Стверджує, що вирок є незаконним, так як у встановлений день не наносив ніяких ударів ОСОБА_8 . Він повертався з пасовиська і його телиця зірвала листя з дерева, яке росте на межі ділянки, яка належить родині ОСОБА_9 . Побачивши це, ОСОБА_8 почала його ображати нецензурними словами, а її брат ОСОБА_8 , почувши сварку, накинувся на нього і бив руками та ногами, поки він не впав на землю. При цьому ОСОБА_8 зламав йому ребра і причинив фізичний біль, що підтверджується результатом медичної експертизи №436 від 19 вересня 2020 року.
В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 давала неправдиві показання, які не відповідають дійсності, щоб уникнути відповідальності.
Свідок ОСОБА_10 , який знаходиться на обліку в Білогірській ЦРЛ з діагнозом олігофренія - неповноцінність розумової діяльності, свідчив проти нього, так як потерпіла ОСОБА_8 забезпечує його спиртними напоями і змусила дати свідчення проти нього.
Показання свідка ОСОБА_8 суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги, оскільки останній є близькою її родиною.
За висновком експертизи №448 від 11 вересня 2020 року тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не виявлено.
Ці обставини підтверджують, що він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , а її дії його дискредитували в очах односельчан, так як він неодноразово був депутатом місцевої ради та займав керівні посади.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість рішення суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , при зазначених у вироку обставинах, є обгрунтованим, правильним, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку.
Доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи достовірних доказів на підтвердження вказаного обвинувачення, неналежну оцінку судом доказів і необґрунтоване, у зв`язку з цим, його засудження, спростовуються матеріалами справи і є безпідставними.

Так, за показаннями потерпілої ОСОБА_8 , вона є сусідкою обвинуваченого. 21 серпня 2020 року ввечері вона гнала свою корову з череди, в якій також знаходилася телиця ОСОБА_6 . В якийсь момент телиця підійшла до її огорожі від дороги та намагалася з`їсти насаджені нею декоративні рослини. Вона рукою відігнала її, однак ОСОБА_6 , побачивши це, став кричати на неї, схопив лівою рукою за верхній одяг та кулаком правої руки наніс їй два удари в область обличчя, а саме: один удар прийшовся їй у лівий висок, а інший у ліве підборіддя, від чого вона зазнала сильного фізичного болю, який дошкуляв їй декілька днів. Зазначила, що нанесення їй ОСОБА_6 ударів бачив свідок ОСОБА_10 , який сидів на лавці в неї на подвір`ї, та її брат ОСОБА_8 , який перебував на подвір`ї з ОСОБА_10 . Вказала, що брат вибіг на дорогу і почав відтягувати від неї ОСОБА_6 , але обороняючи її, також вдарив ОСОБА_6 .
Згідно з показаннями свідка ОСОБА_8 , він бачив, як у вечірній час 21 серпня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу домоволодіння його сестри, в с. Жижниківці, двічі вдарив сестру кулаком правої руки в область обличчя, на що він вибіг на дорогу та, намагаючись захистити сестру, також вдарив ОСОБА_6 ;
Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що у вечірній час 21 серпня 2020 року перебував на подвір`ї потерпілої ОСОБА_8 і чітко бачив як ОСОБА_6 , перебуваючи на дорозі, лівою рукою схопив потерпілу за халат, а правою рукою двічі вдарив в область її обличчя. Після нанесення цих ударів, на допомогу потерпілій вибіг брат останньої ОСОБА_11 , який відтягнув від неї ОСОБА_6 .
Об`єктивно, винуватість ОСОБА_6 підтверджується даними:
-протоколу проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2020 року з відеозаписом на СД-диску, з якого слідує, що в ході його проведення потерпіла ОСОБА_8 відтворила дії, обстановку та обставини події, яка мала місце 21 серпня 2020 року, біля її домоволодіння АДРЕСА_2 ;
-протоколу проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2020 року з відеозаписом на СД-диску, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_8 відтворив дії, обстановку та обставини події, яка мала місце 21 серпня 2020 року біля домоволодіння потерпілої АДРЕСА_2 ;
-висновку експерта від 11 вересня 2020 року № 448, згідно з яким будь-яких тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 не виявлено, однак експерт не виключає, що по відношенню до потерпілої вчинялись фізичні дії, наносились удари тощо і вона могла отримати фізичний біль, але це не виразилось в тілесних ушкодженнях.
Вказані показання потерпілої та свідків узгоджуються між собою, з дослідженими судом іншими доказами, тому суд обгрунтовано взяв їх до уваги, оскільки будь-яких підстав вважати їх недостовірними, під час розгляду кримінального провадження здобуто не було.
Крім того, про те, що відбувся конфлікт із ОСОБА_8 , який мав місце 21 серпня 2020 року вказував й сам обвинувачений в суді першої та апеляційної інстанцій.
Показання обвинуваченого щодо його непричетності до нанесення побоїв підставно були місцевим судом розцінені критично, як спосіб його уникнення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, так як такі показання повністю спростовуються послідовними та узгодженими між собою показаннями потерпілої ОСОБА_8 та очевидцями події свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 .
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, як умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.
Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції оцінив докази у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Колегія суддів вважає надуманими доводи ОСОБА_6 , на що є посилання в апеляційній скарзі, про те, що при розгляді справи судом першої інстанції мала місце неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вони спростовуються даними матеріалів кримінального провадження.
Твердження апелянта про те, що показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд не повинен був брати до уваги, так як ОСОБА_8 є близькою родиною потерпілої, а ОСОБА_10 психічно хворий, є безпідставними, так як показання вказаних свідків підтверджуються сукупністю інших доказів, тому ставити під сумнів їх колегія суддів не вбачає. Крім того, посилання ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_10 страдає олігофренією, не спростовує той факт, що він не усвідомлював вчинення ОСОБА_6 дій.
Жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і посилання апеляційної інстанції на висновок експерта про відсутність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 , оскільки експерт не виключає, що по відношенню до потерпілої вчинялись фізичні дії, наносились удари, тощо і вона могла отримати фізичний біль.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні цього проступку.
Необхідним та достатнім є і призначене обвинуваченому покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції взяв до уваги, що ОСОБА_6 вчинено проступок, дані про його особу, що він не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивну характеристику з місця проживання і обґрунтовано прийшов до висновку, що до обвинуваченого слід застосувати покарання у виді штрафу, у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення.

Порушень чинного законодавства, які б істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі колегією суддів не виявлено.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3