Справа № 199/2166/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження №0000278 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Захисником ОСОБА_6 до спливу строку дії ухвали суду від 20.20.2021 про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, в інтересах останнього заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з домашнього арешту - на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків: за першою вимогою прибувати до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України, та в`їзд в Україну.
Клопотання обвинувачений підтримав, прокурор та представник потерпілого заперечували.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що «з 17 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області у нічний час, з покладанням на нього певних обов`язків. Цей запобіжний захід неодноразово був продовжений, останній раз - ухвалою суду від 20 жовтня 2021 року, де суд врахував повідомлення ОСОБА_7 про підозру у скоєнні необережного тяжкого злочину, а також зазначив, що продовження обвинуваченому строку домашньому арешту повністю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання процесуальних рішень суду, запобігання спробам: ухилення обвинуваченого від суду або переховування, здійснювати незаконний вплив або тиск на потерпілих, свідків, які ще не допитані.
В ухвалах про продовження строку запобіжного заходу суд неодноразово зазначав, що відомості, що обвинувачений порушував умови та обмеження, встановлені запобіжного заходу, суду не надані. Тривалий, трохи менш дворічний, період належного виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків свідчить про те, що ризик запобігання спробам ухилення обвинуваченого від суду або переховування, взагалі відсутній.
Ризик незаконного впливу або тиску на потерпілих, свідків також відсутній тому, що потерпілі та всі свідки обвинувачення допитані судом.
ОСОБА_5 має постійне місце проживання, працевлаштований, офіційно працює з 20 травня 2020 року. На теперішній час обов`язки ОСОБА_5 за посадою передбачають відрядження, здійснення контролю за роботою окремих працівників (в т.ч. нічного за графіком).
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Враховуючи, що ОСОБА_5 тривалий період як під час досудового розслідування, так і під
час судового розгляду дотримується всіх вимог щодо належної процесуальної поведінки, зміна запобіжного заходу не буде матиме негативного впливу на розгляд».

Одночасно з клопотанням захисника, до суду звернувся прокурор з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , яке обґрунтовує тим, що:

- обвинувачений може переховуватися від органів суду,

- обвинувачується у вчиненні необережного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за яке законом, у разі визнання винуватості, передбачено покарання від 3 до 8 років позбавлення волі,

- може незаконно впливати на потерпілих та свідків,

- перешкоджати кримінальному провадженню.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора, обвинувачений та захисник заперечували.

Суд, вирішуючи заявлені клопотання приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, метою якого відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні необережного тяжкого злочину, за вчинення якого йому може загрожувати покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років у разі визнання винуватості.

На думку суду, вже лише ця обставина може спонукати людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справах «Бекчиєв проти Молдови», «Панченко проти Росії»).

Наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні суд відхиляє, оскільки на теперішній час всі свідки та експерти допитані, клопотань про допит інших свідків та експертів від учасників судового провадження до суду не надходили.

В той же час суд, даючи оцінку твердженню захисника, що « ОСОБА_5 під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду дотримується належної процесуальної поведінки», вважає, що дотримання обвинуваченим «належної процесуальної поведінки» свідчить про дієвість обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу саме у вигляді домашнього арешту.

Тому суд, враховуючи вищезазначене, вважає, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, і необхідним та достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання встановленим судом ризикам є лише запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи обсяг, характер обвинувачення висунутого ОСОБА_5 у скоєнні злочину.

ОСОБА_5 працевлаштований та його конституційне право на працевлаштування не обмежується так як він офіційно працює в установі яку обрав самостійно, та ця обставина неодноразово була врахована судом при відмові у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також саме за клопотанням ОСОБА_5 і його захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді «нічного» домашнього арешту,

На теперішній час при вирішенні питання про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого, суд враховує наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , якого повідомлено про підозру у скоєнні необережного тяжкого злочину, якому у разі визнання винуватості, може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, може ухилятися від суду або переховуватися.

Крім того, продовження обвинуваченому строку домашньому арешту повністю забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання процесуальних рішень суду, запобігання спробам: ухилення обвинуваченого від суду або переховування.

Інші обґрунтування прокурором щодо застосування запобіжного заходу не обговорюються, оскільки вони неодноразово досліджувалися судом в минулих судових засіданнях при розгляді клопотань прокурора щодо запобіжного заходу обвинуваченому, відомості, що ОСОБА_5 порушував умови та обмеження встановленого запобіжного заходу, суду не надані.

З огляду на викладене, керуючись Конвенцією, правовими нормами КПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23-00 до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_1 ,який буде заходом забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та правової норми, яку містить ст.177 КПК України, та є втіленням щодо забезпечення дотримання конституційних прав і свобод людини та громадянина на такому ж рівні, як вони гарантуються Європейською Конвенцією з прав людини та основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання, заявленого захисником ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків: за першою вимогою прибувати до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України, та в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 31 січня 2022 року включно та заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати житло з 23-00 до 06-00 години.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23-00 до 06-00 години, окрім, як за дозволом суду; за першою вимогою прибувати до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками, експертами у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України, та в`їзд в Україну.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Новомосковському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровської області, який повинен негайно повідомити про це суд.

По закінченню цього строку та за відсутністю клопотання прокурора ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя: ОСОБА_1