У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Києві клопотання захисника про визнання очевидно недопустимими всіх доказів, клопотання про дослідження яких будуть заявлятися стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000779 від 21 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушенняч, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про визнання очевидно недопустимими в порядку вимог ст.89 КПК України всіх доказів у даному кримінальному провадженні, які будуть подаватися прокурором під час судового розгляду.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання захисника, вказав, що клопотання, заявлене захисником є безпідставним та невмотивованим.
Зазначив, що визначаючи орган досудового розслідування в межах кримінального провадження №0002506 від 04.08.2017, заступник Генерального прокурора ОСОБА_6 діяв в межах своїх повноважень, відповідно до ст. 36 КПК України, та у порядку, визначеному ч. 4 ст. 216 КПК України.
Крім цього, вказав, що виділення матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 384 КК України здійснено з матеріалів досудового розслідування №0002506 від 04.08.2017 відповідно до вимог ст. 110 та 217 КПК України, про що винесена відповідна постанова від 21.09.2020, після чого, внесено відомості про виділене кримінальне провадження до ЄРДР 21.09.2020, якому присвоєно №0000779.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, дійшов наступного висновку.
Так, статтею 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Натомість, на даному етапі судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості встановити факт очевидної недопустимості доказів, клопотання про дослідження яких будуть заявлятися стороною обвинувачення під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Рішення щодо допустимості наданих стороною обвинувачення письмових доказів буде прийняте судом за результатами їх подання та безпосереднього дослідження, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, під час вирішення кримінального провадження по суті.
На підставі наведеного та керуючись ст. 89, 331, 350, 358, 376 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про визнання очевидно недопустимими всіх доказів, клопотання про дослідження яких будуть заявлятися стороною обвинувачення під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000779 від 21 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1