Справа № 144/1068/17
Провадження №11-кп/801/242/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесене до ЄРДР за № 0000248, по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.11.2021, якою відмовлено в задоволенні заяви представника потерпілої та цивільного позивача адвоката ОСОБА_9 про стягнення із обвинуваченого процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.11.2021 звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на підставі ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження №0000248 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 119 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишено без розгляду.
Після постановлення вказаної ухвали представник потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 звернувся до Гайсинського районного суду Вінницької області з клопотанням про стягнення із обвинуваченого витрат на правову допомогу, оскільки це питання не було вирішено судом за результатами судового розгляду у кримінальному провадженні.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви представника потерпілої. Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд зазначив, що чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу (ч. 1, ч. 2 ст. 124 КПК України). Крім того, суд зазначив, що адвокат ОСОБА_9 не надав суду достовірних, належних доказів (документів), на підставі яких можливо встановити обсяг виконаної адвокатом роботи (наданої правової допомоги потерпілій), кількості годин виконаної адвокатом роботи із зазначенням часу (годин та дат виконання роботи), змісту виконаної адвокатом роботи.
В апеляційній скарзі, поданій адвокатом ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 , ставиться вимога про скасування ухвали місцевого суду та стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат. Вказує на наявність у матеріалах кримінального провадження доказів, які доводять понесення потерпілою витрат на правову допомогу та вказує, що за період розгляду справи з березня 2017 року по серпень 2020 затрачено 57 годин для надання правової допомоги для представлення інтересів потерпілої.
В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце повідомлявся належним чином.
Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірительки. Вказав, що підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Згідно ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат на правову допомогу.
В ч. 1 ст. 124 КПК встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Окрім того ч. 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
З наведено слідує, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Однак місцевим судом дане питання не було вирішено.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17) зробила висновок, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За вказаних обставин ухвала місцевого суду постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника потерпілої про стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Оскільки інші питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішує суд, який ухвалив такий вирок (п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК), то й питання, які підлягали вирішенню ухвалою суду, повинні бути вирішені судом, який виніс таку ухвалу.
У випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд має його вирішити.
Судом встановлено, що ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 04.11.2021 звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на підставі ст. 49 КК України та ч. 1 ст. 285 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження №0000248.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_8 як потерпіла користувався послугами адвоката ОСОБА_9 . За надану правову допомогу остання сплатила грошові кошти на загальну суму 25000 гривень.
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги потерпілою стороною надано до суду відповідні докази, а саме: довідку адвоката та акт надання юридичних послуг від 12.08.2020, квитанцію від 09.03.2017, довідку адвоката та квитанцію від 20.10.2021.
Вказані документи повністю підтверджують проведену адвокатом роботу по захисту інтересів потерпілої у кримінальному провадженні.
Витрати на правову допомогу на вказану суму 25000 грн є співмірними зі складністю справи, наданим обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 30.11.2021 скасувати.
Задовольнити заяву адвоката ОСОБА_9 про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальних витрат.
Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4