Справа № 466/6007/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1046/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року у місті Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 ,
з участю: прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання від 05.07.2021 року засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким за вироком Харцизського міського суду Донецької області від 30.01.2013р.
На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього положення ст. 82 КК України.
В апеляційній скарзі засуджений покликається, що за весь період перебування у ВК № 30 з 2013р. по 2021 р. постійно ходить на роботу, офіційно працевлаштований, має 12 заохочень за примірну поведінку та щире ставлення до праці. Звертає увагу, що до нього п`ять разів застосовували положення ст. 82 КК України, умовно - дострокове звільнення, які прокуратурою відхилялись через упередження ставлення до нього. Вказує, що виконавчий лист не надходив. Зазначає, що до кінця строку відбування покарання залишилось менше двох років.
При апеляційному розгляді справи засуджений ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив таку задоволити.
Прокурор заперечила апеляційні вимоги засудженого, з огляду на безпідставність таких, просила залишити без змін оскаржуване судове рішення.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, став на шлях виправлення.
Як передбачено положеннями п.3 ч.4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання, призначене вироком Харцизького міського суду Донецької області від 30.01.2013 року за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.115 ч. 2, п.6, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України, у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 22.02.2016р. на підставі ст.72 ч.5 КК України у термін відбування покарання засудженому зараховано термін перебування під вартою з 03.02.2011р. по 28.05.2013р. з розрахунку один день ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Початок терміну покарання - 03.02.2011р., кінець терміну покарання - 08.10.2023р.

Згідно характеристики ОСОБА_6 у порядку ст.89 КК України раніше не судимий, перебував у міждержавному розшуку. За час перебування під вартою з 06.02.2011р. у СІЗО м. Могильова Республіки Беларусь та з 28.03.2011р. у СІЗО м. Донецька засуджений порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністраціями установ не заохочувався.

Засуджений ОСОБА_6 прибув до ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» 31.07.2013р. Працював на підприємстві установи з квітня 2018 року по червень, грудень 2019 року, лютий 2020 року, з травня по вересень, листопада та грудень 2020 року, січень, березень 2021 року, з травня 2021 року по теперішній час. За час відбування покарання в установі порушень режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, адміністрацією установи 12 разів заохочувався. Приймає участь у роботах по благоустрою установи, у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», культурно-масових та фізично-оздоровчих заходах. Згідно вироку суду передбачений позов за проведення експертиз на суму 3887,90 грн., матеріальної шкоди 2985 грн. та моральної шкоди 50 000 грн.

14.04.2016р. адміністративною комісією установи засудженому відмовлено у застосуванні положень ст.ст. 100, 101 КВК України. 14.11.2018р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у застосуванні положень ст. 82 КК України. 09.01.2020р. адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні положень ст. 81 КК України. 29.04.2020р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у застосуванні положень ст. 82 КК України. 22.06.2021р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено у застосуванні положень ст. 81 КК України.

Зазначені обставини були правильно встановлені та проаналізовані судом першої інстанції, та щодо них місцевим судом висловлені обґрунтовані висновки про те, що на даний час відсутні достатні докази того, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці став на шлях виправлення.
Колегія суддів враховує, що засуджений ОСОБА_6 прибув до ДУ «Личаківська виправна колонія (№30)» ще 31.07.2013 року, а працювати на підприємстві установи почав з квітня 2018 року. При цьому, як вбачається з характеристики на засудженого, його працевлаштування на підприємстві установи є періодичним.

Крім цього, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 обізнаний про необхідність відшкодування ним грошових сум, встановлених вироком суду, а відтак відсутність в установі відбування покарання виконавчих листів не створює для засудженого перепон у його волевиявленні сплачувати вказане грошове відшкодування.

Таким чином, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого необґрунтованою, та не вбачає законних підстав для її задоволення, а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити в законній силі, оскільки вона є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04 жовтня 2021 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Судді :