УХВАЛА

31 серпня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
в особі слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджено із прокурором у кримінальному провадженні - виконувач обов`язків прокурора відділу захисту прав дітей та протидії насильству Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, ?

в с т а н о в и в:
До слідчого судді Рівненського міського суду звернувся старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 із клопотанням, яке погоджено із прокурором у кримінальному провадженні - виконувач обов`язків прокурора відділу захисту прав дітей та протидії насильству Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 11.07.2021, в темну пору доби, приблизно, о 23 год 45 хв, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем Renault Trafic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Київ - Чоп, зі сторони м. Рівне в напрямку м. Дубно, в порушенням вимог пунктів 2.3 б) та 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку руху керованого ним автомобіля, не переконався в тому, що такий маневр не створить небезпеки іншим учасникам руху, поблизу с. Грушвиця Друга, Рівненського району, Рівненської області, перетнувши дорожню розмітку 1.1, перетинати яку забороняється, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткненні із автомобілем ZAZ-Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його пасажир ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження у результаті яких загинули на місці події, а інший пасажир вказаного автомобіля малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до КН «Рівненська обласна дитяча лікарня».
Порушення ОСОБА_5 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків.
12.07.2021 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.07.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.
25.08.2021 ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у зв`язку із перекваліфікацією кримінального провадження.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність: ч. 3 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть кількох осіб та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події (місця дорожньо-транспортної пригоди), речовими доказами, довідкою із КНП «Центральна міська лікарня» РМР та іншими доказами та матеріалами кримінального провадження.
Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України: існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 не виконуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваний та існують ризики, що останній під час кримінального провадження може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини: обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування є те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, що свідчить про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
В рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини вказав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Обґрунтування ризику щодо незаконного впливу на потерпілих, свідків та експертів у кримінальному провадженні являється те, що ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 може отримати інформацію про місця проживання свідків та потерпілих, а тому є ризики щодо незаконного впливу з боку підозрюваного на останніх, шляхом погроз, вмовляння чи переконання у дачі вигідних для нього, одночасно необ`єктивних, показань. У зв`язку з цим, лише перебування ОСОБА_5 під вартою унеможливить спілкування зі свідками та потерпілими.
Наведені обставини свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, тобто підстав вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Також слід відмітити, що відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України, відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі «Корчуганова проти Росії», § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі «Рохлина проти Росії», § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі «Мамедова проти Росії», § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України», § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі «Долгова проти Росії»).
Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів: з огляду на вказані обставини, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , який міг би забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, окрім як тримання під вартою неможливо.
На даний час, є всі підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, належну процесуальну поведінку підозрюваного та проведення досудового розслідування у розумні строки, тому з метою виконання завдання, визначеного ст. 2 КПК України.
Виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено. Заявлені ризики не зменшились та існує достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 не виконуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків як підозрюваний, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Під час досудового розслідування є необхідність у безпосередньому допиті свідків, а також у призначенні експертиз. ОСОБА_5 може незаконно вливати на свідків, потерпілих та експертів, що може призвести до дачі завідомо неправдивих показань та висновків судових експертиз.
Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою: у даному кримінальному провадженні призначені судово-медичні та судові інженерно-транспортні експертизи, які на даний час ще перебувають на виконанні у експертних установах, та мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та доведення вини ОСОБА_5
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 04.09.2021.
Двомісячний строк досудового розслідування закінчується 12.09.2021.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини, вважають пред`явлену ОСОБА_5 підозру обгрунтованою.
Вказали, що по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій. Тримання під вартою особи запобігло існуванню тих ризиків, які були на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і продовжують існувати на даний час.
Підозрюваний та його захисник просили у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити, застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного 12.07.2021 до ЄРДР за № 0000225, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
12.07.2021 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
12.07.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 14 липня 2021 року застосовано щодо ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
25.08.2021 ОСОБА_5 повідомлено про зміну підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, у зв`язку із перекваліфікацією кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються підозрюваному, дані про особу обвинуваченого, та наявність ризиків, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, суд вважає доведеними. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , є необхідно, так як підозрюваний взятий під варту з підстав запобігання можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики обгрунтовано зазначені в ухвалі слідчого судді від 14 липня 2021 року та як доведено прокурором, на даний час не змінились.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.
Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за який загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років, що дає достатні підстави вважати, що у разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі, що свідчить про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Враховуючи, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слід взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), при цьому, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Вивченням особи ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він не працює та неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження застосування до ОСОБА_5 , вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Однак, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людей.
Крім цього, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КК України, у слідчого судді при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу тривання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей.
Таким чином, з метою попередження можливості ОСОБА_5 нових злочинів, забезпечення виконання ним процесуальних рішень суд вважає, що наявні всі обґрунтовані підстави для задоволення клопотання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 197,199,309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Продовжити запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України в межах строку досудового розслідування, а саме до 12.09.2021 року.
Встановити строк дії ухвали до 12.09.2021 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1