Справа №:755/19/21
Провадження №: 1-кп/755/6/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження відомості відносно якого внесені до ЄРДР №0005497 від 26.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернігова, неодруженого, на утриманні має неповнолітню дитину 2003 року народження, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.04.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.186, ст. 104 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 25.11.2009 року; Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; 12.06.2015 року Апеляційним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 26.02.2019 року звільнений по відбуттю покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,- в с т а н о в и в: у судовому засіданні суд, відповідно до ст. 331 КПК України, суд поставив на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки раніше визначений ухвалою суду строк закінчується 22 листопада 2021 року. Прокурор вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 мотивуючи тим, що ризики які були при обранні запобіжного заходу передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, залишились, не зменшились. ОСОБА_4 перебував в розшуку, відносно обвинуваченого неодноразово застосовувались примусові приводи в судові засідання. Крім того, ОСОБА_4 раніше судимий, що відповідно характеризує обвинуваченого. Вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, який би забезпечив належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Захисник ОСОБА_5 заперечив та зазначив, що ризики нічим не обґрунтовані та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем проживання, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання. Обвинувачений підтримав захисника та просив змінити запобіжний захід, повідомив, що буде з`являтись до суду .

Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до наступного:
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.
При вирішені даного питання, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).
Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
Прокурор, зауважив, що продовжують існувати ризики вчинення обвинуваченим дій спрямованих на переховування від суду, перешкоджанню судового розгляду, з огляду на те, що відносно обвинуваченого судом неодноразово застосовувались примусові приводи в судові засідання, у зв`язку з його неналежною процесуальною поведінкою. Обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук. З огляду на ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності та підтримав продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Суд вважає, що ризики ухилення від суду ОСОБА_4 є переконливими, оскільки до нього неодноразово застосовувались примусові приводи у судові засідання, що у свою чергу свідчить про його неналежну процесуальну поведінку та призводить до затягування судового розгляду. Крім того, ОСОБА_4 оголошувався в розшук. Разом з тим, ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень.
Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні суду не надано. Доводи захисника нічим не підтверджені та не містять вагомих підстав для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, у тому числі й на домашній арешт.
Суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки на даний час продовжують існувати ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд, -
постановив:
Продовжити строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України на 60 днів, тобто до 17 січня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя