н/п 1-кп/490/23/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 16.11.2021 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0004674, відомості про яке внесено 26.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Доманівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 25.09.2013 року Березанським районним судом Миколаївської області, за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строком на 3 роки. Звільнений від відбуття покарання в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
- 10.10.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць. Звільнений від відбуття покарання в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 14.01.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, за ч. 2 статті 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Звільнений від відбуття покарання в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 16.03.2016 року Березанським районним судом Миколаївської області, за ч. 3 ст. 185 Кримінального Кодексу України до 3 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки;
- 04.04.2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, за ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді 1 року позбавлення волі, а за сукупністю цього вироку та вироку від 14.01.2016 року остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.04.2017 року на підставі ухвали Прилукського міськрайонного суду Чернігівської області від 30.03.2017 року умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання - 1 рік 6 місяців 26 днів;
- 05.10.2018 року - Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, а за сукупністю цього вироку та вироку від 04.04.2016 року - остаточно до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 , ч.1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 22.10.2017 року, у вечірній час, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_8 разом з іншою, невстановленою в ході досудового розслідування, особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження (далі інша особа), перебували в приміщенні кв. АДРЕСА_2 , куди їх запросив ОСОБА_10 . Знаходячись за вказаною адресою, потерпілий відволікся та залишив ОСОБА_8 та іншу особу без нагляду.

В цей час, у ОСОБА_8 та іншої особи, які побачили, що потерпілий відволікся, раптово виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи повторно, за попередньою змовою з іншою особою, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю останнього, з квартири потерпілого незаконно взяли, тобто розпочали викрадати, наступне майно, а саме: телевізор «LG М1931 D», вартістю 850 грн.; наточувальний станок марки «CRAFT - ТЕС PXBG 202», вартістю 1200 грн.; мобільний телефон марки «Самсунг С 3222», вартістю 450 грн. ОСОБА_8 та інша особа, утримуючи вказане майно, почали покидати жиле приміщення будинку потерпілого та через двері направлятися до коридору, ще не маючи реальної можливості розпорядитися викраденим майном.

Так, потерпілий ОСОБА_10 , почувши гуркіт в своєму помешканні та побачивши, що ОСОБА_8 та інша особа покинули його помешкання, виявив зникнення належного йому майна. Тоді, ОСОБА_10 припускаючи, що саме ОСОБА_8 спільно з іншою особою викрали належне йому майно, вирішив наздогнати останніх та повернути викрадене. У зв`язку з чим він направився до вхідних дверей свого будинку, які вели в коридор та далі на вулицю. Проте, одразу відчинити двері ОСОБА_10 не вдалося, оскільки інша особа їх тримала ззовні, розуміючи, що потерпілий виявив їхні з ОСОБА_8 злочинні дії, оскільки почув, що потерпілий наближається до дверей та кричить. Таким чином, утримуючи вхідні двері за допомогою фізичної сили та блокуючи прохід потерпілому ОСОБА_10 , інша особа фактично застосувала до нього насильство з метою утримання вже вилученого майна.

ОСОБА_8 , скоординувавши свої дії з іншою особою, поки останній блокував потерпілого ОСОБА_10 , не даючи йому змоги вийти з будинку та повернути своє майно, утримуючи при собі викрадене, а саме телевізор «LG M1931D», вартістю 850 грн. та заточувальний станок марки «CRAFT - ТЕС PXBG 202», вартістю 1200 грн., вибіг з коридору будинку потерпілого та з подвір`я і почав тікати з місця події з метою отримання реальної можливості розпорядитися викраденим майном.

Після чого, інша особа відпустив вказані двері та розуміючи, що його дії з ОСОБА_8 є явними та відкритими для потерпілого, почав тікати утримуючи при собі мобільний телефон марки «Самсунг С 3222», вартістю 450 грн., вибігши за хвіртку подвір`я на вулицю слідом за ОСОБА_8 .

З метою повернення викраденого майна, ОСОБА_10 , вибігши з будинку та за хвіртку подвір`я на вулицю, слідом за ОСОБА_8 та іншою особою, продовжив кричати їм вслід з вимогою на повернення належного йому майна та почав наздоганяти останніх. Останні не зважаючи на те, що були помічені потерпілим і не припиняючи своїх злочинних дій, спрямованих на відкрите викрадення чужого майна, та не реагуючи на вимогу потерпілого зупинитися, не зупинилися та продовжили тікати, утримуючи при цьому викрадене майно при собі.

В подальшому ОСОБА_8 та інша особа з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 2500 грн.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В подальшому, 22.10.2017 у вечірній час, більш точний час в ході досудового слідства не встановлено, ОСОБА_8 в ході відкритого викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_10 , розуміючи, що його може наздогнати потерпілий, який його переслідував та перебуваючи на вулиці, неподалік будинку № 6 по вулиці М.Морській дістав з кишені куртки гладкоствольний пневматичний напівавтоматичний газобалонний пістолет KW-44DHN, № НОМЕР_1 , виробництва фірми «KWC» (KIEN WELL TOY INDUSTRIAL CO, Тайвань) та з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з мотивів страху отримати тілесні ушкодження з боку потерпілого, здійснив у бік потерпілого, неменше двох прицільних пострілів, в результаті яких потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичного експерта №1706 від 01.11.2017 у вигляді саден в ділянці обличчя та шиї, які утворилися одночасно. Дані тілесні ушкодження утворилися від не менш ніж двох дій тупим твердим предметом з обмежено контактуючою поверхнею, яким могли бути металеві кульки, випущені з якоїсь пневматичної зброї, з давністю утворення більше тижня до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у заподіянні легких тілесних ушкоджень, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Крім того, 04.11.2017 року, близько 23.30 години, ОСОБА_8 , зайшов до бару «Імперіал», який розташований за адресою: м. Миколаїв пр. Центральний, 77. В приміщені зазначеного бару ОСОБА_8 побачив ОСОБА_11 , який спав за столом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. В цей час, у ОСОБА_8 виник умисел направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_11 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення майна, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , вивів останнього на вулицю, де з кишені його кофти, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei NOWA (САN-L11) 32GB», вартістю 4800 грн.

В подальшому, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_11 на загальну суму 4800 грн.

Крім того, 18.11.2017 близько 06:00 год., ОСОБА_8 , проводжаючи свою знайому ОСОБА_12 скориставшись її довірою, взяв у неї жіночу сумочку, отримавши таким чином вільний доступ до майна, що зберігалось у сумочці.

Після чого, перебуваючи біля будинку 122 по пр. Центральному у м. Миколаєві, у ОСОБА_8 , виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення вказаного майна, доступ до якого він отримав. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення майна, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, шляхом вільного доступу, з жіночої сумочки, викрав мобільний телефон марки «Huawei LUA U22» вартістю 1150 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 , повернув жіночу сумочку потерпілій ОСОБА_12 та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на суму 1150 гривень.

Крім того, 20.11.2017 року близько 22:00 год., ОСОБА_8 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_13 перебував біля будинку 72, по вул. Московській, в м. Миколаєві, де они зустріли потерпілого ОСОБА_14 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, і у якого в кармані одітої на ньому куртки знаходився належний йому мобільний телефон марки «Huawei LUA Y5II» вартістю 3500 гривень, у цей час у ОСОБА_8 виник корисливий умисел направлений на таємне викрадення вказаного майна. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення майна, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його злочинні дії були не помітні для оточуючих, шляхом вільного доступу, з кишені куртки ОСОБА_14 , викрав вищевказаний мобільний телефон марки «Huawei LUA Y5II», вартістю 3500 гривень.

В подальшому, ОСОБА_8 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 , матеріальну шкоду на суму 3500 гривень.

Умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненені повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор надав суду угоду, відповідно до якої 16.11.2021 року між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_9 було укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 , ч.1 ст. 125 КК України і сторонами узгоджено покарання:
- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ч. 1 ст.49 та ч. 5 ст.74 КК України;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- на підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, враховуючи вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2018 року, остаточне покарання у виді 4 років і 2 місяців позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_16 показав суду, що провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 , ч.1 ст. 125 КК України він визнає повністю, із узгодженою мірою покарання згодний, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 4, 6, ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання. Також обвинувачений підтвердив, що укладення угоди було добровільним, у зв`язку із чим просив суд її затвердити.
Захисник підтримала думку прокурора та просила затвердити угоду про визнання винуватості від 16.11.2021 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0004674, відомості про яке внесено 26.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, призначивши узгоджене сторонами покарання відносно свого підзахисного.
Суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання ОСОБА_8 винуватості від 16.11.2021 року, виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, крім іншого, може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_8 визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 цілком розуміє положення ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Обвинувачений ОСОБА_8 добровільно, без будь-якого примусу погодився на призначення йому узгодженого сторонами покарання, зазначеного в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підстави вважати, що укладення угоди було недобровільним відсутні, фактичні підстави для визнання винуватості мають місце, міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочинів, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Разом із тим, 03.11.2021 року на адресу Центрального районного суду міста Миколаєва надійшли заяви потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо відсутності заперечень з приводу укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 та узгодженої міри покарання.
Крім того, прокурором у судовому засіданні було надано витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №9 від 04.08.2021 року, згідно якого 08.12.2020 року ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер, що підтверджується актовим записом №474 від 18.12.2020 року.
За таких обставин, враховуючи, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, дії ОСОБА_8 кваліфіковані вірно, покарання, узгоджене сторонами є достатнім для попередження нових злочинів та виправлення ОСОБА_8 , а потерпілі надали письмову згоду щодо задоволення вказаної угоди, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості від 16.11.2021 року між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0004674, відомості про яке внесено 26.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань і вважає, що виправленню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.
Вирішуючи питання про застосування заходів кримінального впливу відносно ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, а тому суд приходить до висновку, що згідно до ст. 49 КК України строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності сплив. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 необхідно звільнити від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як вірно зазначено в наданій угоді про визнання винуватості.
Таким чином, встановлено, що своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, а за такого йому має бути призначено узгоджене сторонами покарання:
- за ч.1 ст.125 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ч.1 ст.49 та ч.5 ст.74 КК України;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Згідно ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючи вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2018 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та не відбутої частини покарання за попереднім остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років, 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 30.11.2017 року, відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За такого, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 30.11.2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 слід рахувати з 30.11.2017 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Як слідує зі змісту ст. ст. 118, 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_8 на користь держави витрат на проведення судової балістичної експертизи №653 від 22.12.2017 року, вартістю 865,90 грн. (вісімсот шістдесят п`ять гривень, дев`яносто копійок), в рахунок відшкодування вказаних витрат.
Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили слід наступним чином вирішити долю речових доказів, а саме:
- монітор "LG" та електричний станок для наточування інструментів марки "CRAFT-TEC PXBG 202", визнані речовими доказами відповідно до постанови слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 від 13.11.2017 року, передані на зберігання 19.12.2017 року потерпілому ОСОБА_10 вважати повернутими належному власнику;
- довідку, видану підприємством "Ломбард "Гроші Тут"", визнану речовим доказом постановою слідчого СВ Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_18 від 14.11.2017 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 8, 9, 100, 118, 124, 373, 374, 468, 469, 473-474 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 16.11.2021 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0004674, відомості про яке внесено 26.10.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань - затвердити.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості від 16 листопада 2021 року покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

За ч.1 ст.125 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч.1 ст.49 КК України та ч.5 ст.74 КК України;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.10.2018 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років, 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 слід рахувати з 30.11.2017 року.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на суму 865,90 (вісімсот шістдесят п`ять гривень, дев`яносто копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні № 0004674:
- монітор "LG" та електричний станок для наточування інструментів марки "CRAFT-TEC PXBG 202 вважати повернутими належному власнику ОСОБА_10 ;
- довідку, видану підприємством "Ломбард "Гроші Тут"- залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 30.11.2017 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На вирок лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1