№566/1298/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному №0000204, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 вересня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України. уродженця с. Яловичі Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, пенсіонера, який є особою з інвалідностю ІІ групи, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутата, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 18 вересня 2021 року, о 16 годині 04 хвилин, перебуваючи на передньому пасажирському місці в салоні службового автомобіля марки «Skoda Rapid» державний номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні), який знаходився на вул. Миру в с.Чекно Дубенського району Рівненської області, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи мету уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп`яніння, будучи неодноразово попередженим про наслідки пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі у вигляді кримінальної відповідальності, запропонував та надав інспектору СРПП ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді п`яти грошових купюр номіналами 200 (двісті) грн. серія ГИ № 8947428, 200 (двісті) грн. серія ДБ № 3232234, 200 (двісті) грн. серія ГБ № 4965796, 200 (двісті) грн. серія ВЄ № 7285129 та 200 (двісті) грн. серія ГГ № 0855834, на загальну суму 1000 грн.

Суд, на підставі п.3 ст. 349 КПК України, з врахуванням думки учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_8 щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин та чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, і роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_9 , а також дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, від дачі показань в судовому засіданні відмовився та просить суд його суворо не карати.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України, як умисні, протиправні, що виразились у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, однак суд не погоджується із запропонованою органами досудового розслідування кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 з слідуючих підстав.

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України характеризується лише прямим умислом і являється закінченим з моменту, коли винний лише запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди (формальний склад). Якщо службова особа відмовилася прийняти запропоновані, обіцяні чи надані їй гроші, цінності, послуги або з якихось причин не отримала неправомірну вигоду, дії того, хто намагався її надати, належить кваліфікувати як замах на вчинення злочину.
Така позиція висловлена в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 травня 2020 року у справі №753/21723/16-к.
Крім цього, у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» №5 від 26 квітня 2002 року злочини, передбачені статтями 368, 369 КК (2341-14), вважаються закінченими з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара. У випадках, коли вона відмовилася прийняти запропоновані гроші, цінності, послуги, дії того, хто намагався дати хабар, належить кваліфікувати як замах на його давання.
Якщо ж службова особа виконала певні дії, спрямовані на одержання хабара, але не одержала його з причин, які не залежали від її волі, такі дії належить кваліфікувати як замах на вчинення цього злочину.
Одержання службовою особою хабара від того, хто діє з метою її викриття і звільняється від кримінальної відповідальності з передбачених законом підстав, є закінченим складом злочину і кваліфікується залежно від обставин справи за відповідною частиною ст. 368 КК (2341-14).
Статтею 15 КК України передбачено, що замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 надав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 1000 гривень інспектору СРПП ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , однак працівник поліції відмовився від отримання зазначеної неправомірної вигоди, повідомивши ОСОБА_4 , що останній вчинив кримінальне правопорушення за яке передбачено кримінальну відповідальність, надавши неправомірну вигоду службовій особі, тобто службова особа ОСОБА_7 відмовився прийняти запропоновані гроші, а тому, на думку суду, дії ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України як умисні, що виразилися в закінченому замаху у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 в судовому засіданні не встановлено.
Санкція ч. 1 ст. 369 КК України передбачає міру покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
У відповідності до ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 є нетяжким злочином.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, те, що він позитивно характеризується по місцю проживання, вважає за можливе призначити йому міру покарання у виді штрафу.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Постановою про визнання та приєднання речових доказів від 19 вересня 2021 року, підтверджується, що речовим доказом визнано грошові кошти в сумі 1000 грн. п`ятьма банкнотами наступним номіналом, серією і номером:
одна грошова купюра номіналом 200 (двісті) грн. серія ГИ № 8947428,

одна грошова купюра номіналом 200 (двісті) грн. серія ДБ № 3232234,

одна грошова купюра номіналом 200 (двісті) грн. серія ГБ № 4965796,

одна грошова купюра номіналом 200 (двісті) грн. серія ВЄ № 7285129,

одна грошова купюра номіналом 200 (двісті) грн. серія ГГ№0855834,

які в ході огляду поміщено у спецпакет ГСУ НПУ INZ 1055996 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №000204 та вирішено зберігати у банківському сховищі відділення банку «Приватбанк» в м. Рівне, вул. М. Грушевського,42-А.
(а.с.13-14,40 к/п №000204)
Також постановою про визнання та приєднання речових доказів від 20 вересня 2021 року речовим доказом визнано оптичний диск, на якому міститься відеофайл із записом пропозиції та надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 працівнику поліції ОСОБА_7 , який був вилучений під час огляду речей у ВП №1 20 вересня 2021 року та постановлено зберігати в матеріалах кримінального провадження.
(а.с.48 к/п №000204)
У відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому у відповідності до п. 5 ч.9 ст.100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Суд вважає, що грошові кошти в сумі 1000 грн. п`ятьма банкнотами, номіналами 200 (двісті) грн. серія ГИ № 8947428, 200 (двісті) грн. серія ДБ № 3232234, 200 (двісті) грн. серія ГБ № 4965796, 200 (двісті) грн. серія ВЄ № 7285129 та 200 (двісті) грн. серія ГГ № 0855834, які були предметом кримінального правопорушення, слід конфіскувати у дохід держави.
У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.
Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не приймалось.
На підставі наведенного,
керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України,
с у д ,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.369 КК України і призначити йому міру покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Речові докази по справі:
- грошові кошти в сумі 1000 грн. п`ятьма банкнотами наступним номіналом, серією і номером: одну грошову купюру номіналом 200 (двісті) грн. серія ГИ № 8947428, одну грошову купюру номіналом 200 (двісті) грн. серія ДБ № 3232234, одну грошову купюру номіналом 200 (двісті) грн. серія ГБ № 4965796, одну грошову купюру номіналом 200 (двісті) грн. серія ВЄ № 7285129, одну грошову купюру номіналом 200 (двісті) грн. серія ГГ№0855834, які зберігаються у банківському сховищі відділення банку «Приватбанк» в м. Рівне, вул. М. Грушевського,42-А конфіскувати у дохід держави;
- відеофайл із записом пропозиції та надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 працівнику поліції ОСОБА_7 залишити при матеріалах кримінального провадження №000204.
Згідно до ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1