Справа № 344/24/22
Провадження № 1-кс/344/13/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , тимчасового користувача майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за № 0000001 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 03.01.2022 приблизно о 18 год. 00 хв. водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався ділянкою автодороги, що у с. Березівка Івано-Франківської району в напрямку м. Надвірна, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 . У результаті ДТП пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час проведення огляду місця події 04.01.2021 вилучено автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником вказаного автомобіля є ОСОБА_5 , зареєстрований АДРЕСА_2 .

У кримінальному провадженні згаданий транспортний засіб визнано речовим доказом та призначено інженерно-транспортні експертизи.

Прокурор в судовому засіданні підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Додатково пояснив, оскільки подія мала місце день тому, то ще дії повязані з призначенням та проведенням екзпертизи не проведені, а експертиза даного ТЗ, яким вчинено наїзд на пішохода та на якому міститься сліди, є обов`язковою.

Користувач майна у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, адже у кримінальному провадженні нема ще обвинуваченого чи підозрюваного, а ст.170 КПК України не не передбачає накладення арешту на майно, якщо не вручена підозра. Окрім того, користувався автомобілем тільки в той день, а клопотання є передчасним, оскільки трапилась дорожня пригода, а не ДТП, яка полягає у тому, що людина потрапила під автомобіль порушуючи сама ПДР, а тому він сам є потерпілим. Саме клопотання оформлене в порушення КПК та є незаконним, а протокол огляду місця події від 03.01.2022 року не підписував.

Власник майна у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, оскільки є ФОП та використовує автомобіль і як наслідок не зможе здійснювати підприємницьку діяльність, а також має проблеми зі здоров`ям.

Заслухавши сторін, дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 було вилучено 04.01.2021 у ході огляду місця події.

Згідно копії постанови старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання прокурора подано до суду у строки визначені ст.171 КПК України, та в повній мірі відповідає вимогам встановленим цією статтею.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Щодо твердження тимчасового користувача про незаконність поданного клопотання, оскільки немає ще підозри та з інших підстав наданих в поясненні, то слід зазначити, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України (а в данному випадку з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Даний автомобіль відповідає критеріям вказаних норм.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт прокурор, а саме: автомобіль марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000001 від 04.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою збереження речових доказів, а також проведення необхідної під час досудового розслідування експертизи, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним.

Доводи водія (користувача) майна про те, що саме клопотання оформлене в порушення КПК та є незаконним, є взагалі недоведеним перед судом та зводяться до оцінки самої події 04.01.2022р., а не суті клопотання, що розглядається. Також доводи, що автомобіль, неналежно зберігається на території майданчику тимчасового тримання ТЗ є недоведені, так як з часу події минув один день, і ОСОБА_6 як і сам зазначив, був користувачем ТЗ тільки один день, тому такі припущення не від власника автомобіля не беруться до уваги слідчим суддею.

Окрім того, власнику автомобіля ОСОБА_5 роз`яснено право подачі обгрунтованого клопотання про скасування арешту майна в т.ч. в частині права користування, в порядку передбаченого КПК України після проведення всіх необхідних експертиз та слідчих дій щодо його ТЗ.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу накласти арешт з забороною на користування, розпоряджання та відчуження автомобілем марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на час дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 та який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , проживає АДРЕСА_2 , до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05.01.2022р.

Слідчий суддя ОСОБА_9