ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/3192/21 Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2626/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло спільне клопотання Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» спільно зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 відбуваючи покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» з 03 серпня 2018 року більшу частину відбутого строку не працював, при цьому має 9 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці, але даних про працевлаштування засудженого у цей період суду не надано, відсутні такі відомості і в особовій справі. Також судом враховано, що засуджений є особою яка неодноразово засуджувалась за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості, відбував покарання в кримінально виконавчих установах, але відповідних висновків не зробив і маючи не зняту і не погашену судимість вчинив двадцять два епізоди кримінальних правопорушень, за які відбуває покарання та дійшов висновку, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання установи про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки перебуваючи у виправному центрі він весь час працював, але не завжди на оплачуваних роботах, оскільки була відсутня виробнича можливість, але приймав участь у прибиранні території та приміщень, працював на городі. Також вказує, що посилання суду на непогашені судимості є безпідставними, оскільки судимості за 2006 рік та 2016 рік є погашеними та дані обставини судом не з`ясовувались під час судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 червня 2018 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання 03.08.2018 року, кінець строку 03.08.2022 року.
Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Хролівський виправний центр № 140» від 21.04.2021 встановлено, що засуджений ОСОБА_7 з 03.08.2018 року перебуває в ДУ «Хролівський виправний центр (№140)». За власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати та був працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи кухарем, до роботи ставиться сумлінно, виконує в повному обсязі поставлені робітничі норми та завдання, дотримується правил техніки безпеки на виробництві, в роботі проявляє розумну ініціативу, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
За час утримання в установі випадків порушення вимог порядку та умов відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності непритягався. За сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався 9 (дев`ять) разів. Характеризується позитивно.
У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги, бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_7 є особою, яка неодноразово судима за вчинення кримінальних правопорушень різного ступеню тяжкості в тому числі і проти власності, до останнього раніше застосовувались норми ст. 75 КК України однак ОСОБА_7 відповідних висновків не зробив та вчинив 22 епізоди кримінальних правопорушень, за що був засудженим вироком відповідно до якого на теперішній час відбуває покарання.
Отже, враховуючи дані особової справи засудженого колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, яка має стійку кримінальну спрямованість на систематичне скоєння злочинів проти власності та забезпечення себе за рахунок скоєння цих злочинів.
Окрім цього на думку колегії суддів посилання засудженого на те, що судимості за 2006 рік та 2016 рік є погашеними, жодним чином не впливають на висновки суду щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Таким чином, висновки суду на час розгляду подання, що засуджений ОСОБА_7 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2021 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: