Справа № 361/1819/21
Провадження № 1-кс/361/1513/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.21 року слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,
ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно: а саме на машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує на те, що слідчим відділом Броварського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002611 від 16.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в період часу з 02.06.2008 року по теперішній час, невстановлені досудовим розслідуванням особи, шляхом підробки документів заволоділи майном, яке належить заявнику, а саме: машиномісцем № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ованеса Туманяна, буд. 15-А.

02 червня 2008 року, ОСОБА_5 уклав Договір про участь у Фонді фінансування будівництва № 02-06/1п (надалі Договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія МІТЕХ (надалі Фінансова компанія).

03 липня 2008 року він сплатив на користь ТОВ «Фінансова компанія «МІТЕХ» передбачену договором суму коштів в розмірі 25250 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 39 від 03.07.2008 р.

03 липня 2008 року було видано Свідоцтво № 02-06/1п до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва типу А № 02-06/1п від 02.06.2008 р.. Дане свідоцтво підтверджує суму внесених коштів та характеристики об`єкта інвестування.

01 липня 2014 р. між ОСОБА_5 та ТОВ Фінансова компанія МІТЕХ було укладено додаткову угоду №1 до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва №02-06/1п від 02.06.2008 р. за умовами якої порядковий номер об`єкту інвестування - машиномісце в підземному паркінгу за адресою АДРЕСА_2 було замінено, замість будівельного номеру НОМЕР_3 об`єкту інвестування було присвоєно поштовий номер 168.

В подальшому ОСОБА_5 отримав Технічний паспорт на гараж (машиномісце) № НОМЕР_2 від 04.10.2013. Згідно технічного паспорту, гараж (машиномісце) розташований в АДРЕСА_2 на 1 рівні підвалу, бокс № НОМЕР_2 , площа якого складає 27,5 кв. метрів.

01 липня 2014 року ТОВ Фінансова компанія МІТЕХ видала ОСОБА_5 довідку №104 про право набуття у власність об`єкта інвестування, згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 набув у власність об`єкт інвестування місце постійного зберігання транспортного засобу (машиномісце в підземному паркінгу) за адресою АДРЕСА_2 будівельний номер машиномісця 49 поштовий номер машиномісця 168.

22 липня 2014 року на виконання умов Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 02-06/1п від 02.06.2008 р., було укладено Акт прийому-передачі нежитлового приміщення, згідно якого, ОСОБА_5 прийняв нежитлове приміщення машиномісце № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також встановлено, що ОСОБА_5 являється батьком потерпілого ОСОБА_6 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 управлінням Нойкельн, м. Берлін, замість імені ОСОБА_7 змінив на ім`я ОСОБА_6 .

Таким чином, у батька заявника ОСОБА_5 виникли права на машиномісце № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

На початку 2017 року представник ОСОБА_5 звернувся з пакетом документів до державного реєстратора на реєстрацію права власності на машиномісце № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , проте отримав відмову у зв`язку із тим, що право власності вже зареєстроване за ОСОБА_8 .

В свою чергу представник ОСОБА_5 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати недійсним з моменту вчинення правочин - Додаткову угоду до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 18- 06/1п від 04 листопада 2015 року, укладену між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ»; визнати недійсним з моменту вчинення правочин щодо прийому-передачі нежитлового приміщення, який оформлений актом прийому-передачі нежитлового приміщення - місце постійного зберігання транспортного засобу (машиномісце в підземному паркінгу) розташованого в адміністративно-житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_3 , рівень - 1, Зона А номер машиномісця будівельний 49, номер машиномісця інвентаризаційний НОМЕР_4 , укладеним 04 листопада 2015 року між ОСОБА_8 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» та Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс»; визнати недійсною Довідку № 168 про право набуття у власність об`єкта інвестування від 04 листопада 2015 року, видану ОСОБА_8 . Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» на об`єкт інвестування - місце постійного зберігання транспортного засобу (машиномісце в підземному паркінгу), поштова адреса: АДРЕСА_3 , рівень - 1, Зона А номер машиномісця будівельний НОМЕР_3 , номер машиномісця інвентаризаційний НОМЕР_2 ; визнати недійсним виданий Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт інвестування (машиномісце в підземному паркінгу) за адресою: АДРЕСА_3 , вих. № 11/04-08 від 04 листопада 2015 року; скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 індексний номер 34243147 від 14 березня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_8 права власності на об`єкт нерухомого майна: машиномісце в підземному паркінгу А, рівень - 1, Зона А, адреса: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на об`єкт нерухомості - машиномісце в підземному паркінгу (Рівень - 1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 .

13 листопада 2019 року Рішенням Дніпровського суду м. Києва в справі №755/3407/18, визнані недійсними з моменту вчинення додаткову угоду до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 18-06/1п від 04 листопада 2015 року, укладену між ОСОБА_8 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ», акт прийому-передачі нежитлового приміщення укладеним 04 листопада 2015 року між ОСОБА_8 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» та Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», довідку № 168 про право набуття у власність об`єкта інвестування від 04 листопада 2015 року, видану ОСОБА_8 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «МІТЕХ» на об`єкт інвестування, виданий Приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт інвестування, виданий приватним акціонерним товариством «Міжнародна інвестиційна компанія «Інтерінвестсервіс», витяг з переліку осіб, яким належать майнові права на об`єкт інвестування, які були подані ОСОБА_8 для реєстрації машиномісця № НОМЕР_2 та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 індексний номер 34243147 від 14 березня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_8 права власності на об`єкт нерухомого майна.

Всі подальші дії ОСОБА_8 з моменту, коли він дізнався про існування позову були направленні на приховування слідів злочину та уникнення повернення чужого майна з метою його подальшого продажу та/або користування та отримання грошових коштів на свою користь, а вся його поведінка мала мету відтермінування будь-яких негативних наслідків пов`язаних із заволодінням майном, яке належало ОСОБА_5 в тому числі: 17 жовтня 2017 року укладено договір позики між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , положеннями якого встановлено, що ОСОБА_10 надав ОСОБА_8 грошові кошти у національній валюті, які останній повинен повернути до 18 жовтня 2018 року, 17 жовтня 2018 року укладено договір іпотеки між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , відповідно до умов якого, ОСОБА_8 як іпотекодавець передав ОСОБА_10 як іпотекодержателю машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , даним договором забезпечується повне виконання грошових зобов`язань ОСОБА_8 , що випливають та/або виникнуть у майбутньому з договору позики укладеному між останнім та ОСОБА_10 17 жовтня 2017 року.

В подальшому ОСОБА_8 достовірно знаючи, що він не мав законних прав володіти машиномісцем в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , також розуміючи, що в справі №755/3407/18 він програє і буде скасовано рішення про реєстрацію права власності на машиномісце, останній не виконав зобов`язання відповідно до договору позики від 17.10.2017, в результаті чого машиномісце було відчужене на третіх осіб, за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 09.02.2019 року Броварським районним нотаріальним округом, а саме приватним нотаріусом ОСОБА_11 , з метою уникнення відповідальності та повернення майна законному власнику.

Постановою про визнання речовим доказом від 01.06.2021 року слідчим СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 - визнано речовим доказом, оскільки вказана річ могла зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як докази факту чи обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Крім цього 01.09.2021 від потерпілого ОСОБА_6 надійшло клопотання про накладення арешту на майно, а саме машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належать ОСОБА_4 .

Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 273823181 від 08.09.2021 року машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належать ОСОБА_4 .

Враховуючи, що машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 є предметом злочину, відповідають критеріям, визначеним у ст. 98, ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, що дає підстави для накладення арешту, шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

До початку розгляду клопотання, прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Також у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю його задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Володілець майна на виклик до суду не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Із будь якими заявами не звертався.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Суд визнав за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність прокурора, власника майна та третьої особи.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, приходить до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Прокурором в клопотанні приведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є доказом злочину, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, відчуження, зникнення цього майна
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, тимчасово вилучене майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого майна.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Однак в силу положень ч. 4 ст. 173 КПК України таке обмеження не повинно призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких обставин клопотання підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом позбавлення його права на відчуження вказаного майна.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Разом з цим, клопотання в частині позбавлення права на користування та розпорядження вищевказаним майном задоволенню не підлягає.

Прокурором в цій частині клопотання необгрунтовано.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: машиномісце в підземному паркінгу (Рівень -1, Зона А) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом позбавлення його права на відчуження вказаного майна.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1