УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001095 від 27.11.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту в рамках кримінального провадження 0001095 від 27.11.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України.

В обґрунтування внесеного клопотання вказує на те, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001095 від 27.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , з використанням підроблених документів, а саме довіреності від імені учасника ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (, місце знаходження: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14), протоколу загальних зборів учасників вказаного підприємства та договору купівлі продажу-частки в статутному капіталі вказаного підприємства, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, вчинили протиправне заволодіння майном підприємства, а саме часткою в розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (), вартістю згідно установчих документів 50 000 гривень, (а з врахуванням виробничих, офісних приміщень, обладнання, матеріалів, техніки та конструкторсько-технічної документації вартістю приблизно 300 млн. гривень), що належить ОСОБА_5 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду в сумі, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, тобто у великих розмірах.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_5 , про вчинення кримінального правопорушення від 27.11.2020, в лютому 2020 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом підроблення довіреності від імені ОСОБА_5 , заволоділи його часткою в розмірі 50 % статутного капіталу ТОВ «НВК «Техімпекс» ( місцезнаходження: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14).

Допитаний як потерпілий ОСОБА_5 , повідомив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (далі ТОВ «НВК «Техімпекс») було створено та зареєстровано як юридична особа 05.06.2003. Одним із його засновників є його батько ОСОБА_9 . В 2008 році ОСОБА_5 , придбав частку в розмірі 50% статутного капіталу підприємства. Так з 2008 по 2011 рік власниками статутного капіталу були він та його батько, з частками по 50 % у кожного. Адреса реєстрації підприємства: АДРЕСА_1 .

Вказане підприємство здійснює господарську діяльність в сфері оборонно-промислового комплексу України, є національним виробником товарів подвійного призначення, що продаються як на внутрішньому так і на зовнішньому ринках України, в тому числі здійснює ремонт, модернізацію, та утилізацію військової техніки та військової зброї в Україні.

У власності ТОВ «НВК «Техімпекс», є виробничі та офісні приміщення, обладнання, техніка, запчастини, агрегати до техніки, зброя, військова техніка, інтелектуальна власність, конструкторська, технологічна та технічна документація, на виробництво, модернізацію та різноманітні види ремонту інше обладнання, оснастка та устаткування, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю приблизно 600 млн. гривень.

ОСОБА_6 , з часткою в розмірі 25 відсотків статутного капіталу, а ОСОБА_7 , з часткою в розмірі 25 відсотків статутного капіталу, увійшли до складу учасників ТОВ «НВК «Техімпекс» у 2011 році.

Склад учасників ТЕХІМПЕКС в період з 2014 року до 19.02.2020 був наступним: ОСОБА_5 , частка в статутному капіталі становить 50 відсотків (вартістю 50 000 гривень); ОСОБА_6 , частка в статутному капіталі становить 25 відсотків (вартістю 25 000 гривень); ОСОБА_7 , частка в статутному капіталі становить 25 відсотків (вартістю 25 000 гривень).

Склад учасників ТОВ «НВК «Техімпекс» та їх частки в статутному капіталі були визначені, зокрема, у статуті ТОВ «НВК «Техімпекс», затвердженому рішенням загальних зборів учасників товариства (протокол № 8/2015 від 12.05.2015), зареєстрованому у встановленому порядку 19.05.2015 за № 000245.

Із 05.06.2019 до 10.07.2020 ОСОБА_5 , постійно перебував на території Республіки Польща в м. Кракові, м. Бельська Бяла у зв`язку з незаконним переслідуванням правоохоронними органами Російської Федерації (яке як він підозрює могли навмисно організувати ОСОБА_10 та ОСОБА_7 для того, щоб він не міг повернутись до України та перешкодити їхнім незаконним діям).

За вказаний період (з 05.06.2019 до 10.07.2020) ОСОБА_5 , не мав можливості і жодного разу не залишав території Польщі, у т.ч. не в`їжджав на територію України. Що підтверджується інформацією щодо фактів перетину Державного кордону України.

Разом з тим у березні 2020 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, йому стало відомо, що з 19.02.2020 єдиним засновником (учасником) ТОВ «НВК «Техімпекс» є Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум», відомості про створення якого внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань лише 23.12.2019. Засновниками (учасниками) ТОВ «НВК «Імперіум» є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 із часткою у статутному капіталі 50 % кожен.

Зміни до відомостей про ТОВ «НВК «Техімпекс», що не пов`язані зі змінами в установчих документах, зареєстровані 19.02.2020 за № 8000245 державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_11 , згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.03.2020 року за № .

Так, ОСОБА_5 , відомо про те, що відчуження належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс» відбулося на користь ТОВ «НВК «Імперіум» на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.2020, укладеного між ОСОБА_4 , який діяв нібито від його імені на підставі довіреності від 14.02.2020, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .

ОСОБА_5 , до нотаріуса ОСОБА_12 , жодного разу за нотаріальними діями не звертався. З вказаним нотаріусом він не знайомий, та йому не відомо місцезнаходження його офісу.

Разом з тим ОСОБА_5 , ніколи не приймав жодних рішень і не вчиняв дій щодо відчуження в будь-який спосіб належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс», не уповноважував на це інших осіб, і не був поінформований про будь-які рішення, дії (чи підготовку до них наприклад, призначення загальних зборів ТОВ «НВК «Техімпекс»), які потягли відчуження належної йому на праві власності частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс», виключення його зі складу учасників ТОВ «НВК «Техімпекс», створення ТОВ «НВК «Імперіум» та набуття цим товариством прав на статутний капітал ТОВ «НВК «Техімпекс».

Також ОСОБА_5 , не отримував жодних листів чи повідомлень про те, що в лютому 2020 року чи в інший період часу будуть відбуватись загальні збори учасників ТОВ «НВК «Техімпекс». Також на його думку не було навіть необхідності в проведенні таких зборів. На той час в роботі даного підприємства не було питань, які потрібно було вирішувати на загальних зборах учасників товариства.

Окрім цього, ОСОБА_5 , жодного разу не надавав жодній особі, у т.ч. ОСОБА_4 , повноважень на прийняття будь-яких рішень, вчинення дій від його імені, у т.ч. щодо відчуження належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс», а також представлення його інтересів на загальних зборах учасників. Безумовним підтвердженням неможливості ОСОБА_5 , надання ОСОБА_13 довіреності, зокрема, як зазначено вище, є те, що в період з 05.06.2019 до 10.07.2020 він постійно перебував на території Республіки Польща, у зв`язку з чим фізично не міг надати 14.02.2020 довіреність, нотаріально засвідчену на території України, якою незаконно скористався за викладених вище обставин ОСОБА_13 .

Викладені обставини, згідно клопотання, беззаперечно свідчать про грубе порушення його корпоративних прав як учасника ТОВ «НВК «Техімпекс» шляхом незаконного, з використанням підроблених документів (у т.ч. довіреності та договору), позбавлення його права власності на частку у статутному капіталі та відповідну частку у майні товариства, що завдало шкоди в особливо великих розмірах.

Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративного права) від 14.02.2020 підписаний ОСОБА_4 , який діяв нібито від його імені на підставі підробленої довіреності від 14.02.2020.

Оскільки довіреність, на підставі якої діяв ОСОБА_4 , ним не видавалася, і в момент підписання ОСОБА_4 не мав відповідних повноважень на підписання оспорюваного правочину, то такий правочин не відповідає вимогам чинного законодавства, а дії, направлені на підписання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, були вчинені особою за відсутності повноважень на їх вчинення.

За таких обставин договір від 14.02.2020 купівлі-продажу частки у статутному капіталі (корпоративного права) ТОВ «НВК «Техімпекс», підписаний гр. ОСОБА_4 та ТОВ «НВК «Імперіум», підлягає визнанню недійсним.

Крім того, 14.02.2020 був підписаний акт приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс», складений між ОСОБА_4 , який діяв нібито від імені ОСОБА_5 , та Генеральним директором ТОВ «НВК «Імперіум», про передачу прав на частку в статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс» в розмірі 50 %, що складає 50 000 грн.

Як зазначено вище, 19.02.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Єдиного державного реєстру, Реєстру) на підставі заяви від 18.02.2020 за підписом ОСОБА_14 внесено запис про зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 19.02.2020 № 8000245; ОСОБА_11 ; Томилівська сільська рада Білоцерківського району Київської області; зміна складу або інформації про засновників.

За результатами вказаної реєстраційної дії зі складу засновників ТОВ «НВК «Техімпекс» ОСОБА_5 , виключено, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (на підставі актів приймання-передачі від 17.02.2020 належних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 часток у розмірі 25 % статутного капіталу ТОВ «НВК «Техімпекс» у кожного на користь ТОВ «НВК «Імперіум». Єдиним учасником ТОВ «НВК «Техімпекс» визначено ТОВ «НВК «Імперіум».

На підставі підроблених документів та подальшої реєстраційної дії від 19.02.2020, яка підлягає скасуванню, ОСОБА_5 , був безпідставно позбавлений права на управління ТОВ «НВК «Техімпекс» та прийняття будь-яких рішень, що стосуються його діяльності.

Крім цього, наміру продати частку (частину частки) або іншим способом відчужити частку в розмірі 50 відсотків в статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс» він не мав та не має.

Також, жодних заяв про вихід з ТОВ «НВК «Техімпекс» він не писав, та не видавав на уповноваженого представника довіреності в тому числі ОСОБА_4 , на здійснення відчуження своєї частки в зазначеній компанії та/або на представництво його інтересів з будь-яких питань, що стосується зміни складу або відомостей про засновників ТОВ «НВК «Техімпекс» ані на території України до 5 червня 2019 року, ані на території Польщі після 5 червня 2019 року.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, враховуючи викладені вище обставини, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , директор ТОВ «НВК «Техімпекс» ОСОБА_8 , спільно з іншими особами, а саме нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 та державним реєстратором, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з метою протиправного заволодіння майном підприємства ТОВ «НВК «Техімпекс», а саме його часткою як засновника, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, заволоділи його майном, що спричинило велику шкоду збитки на суму понад 300 мільйонів гривень, чим вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 206-2 та ч. 3 ст. 358 КК України.

Додатково допитаний потерпілий ОСОБА_5 , повідомив, що здійснивши протиправне заволодіння майном ТОВ «НВК «Техімпекс» ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжують керувати Товариством та проводять подальші фінансово-господарські операції, в тому числі з майном, що отримане злочинним шляхом. Адже вони мають змогу і здійснюють розпорядження майном, та своїми діями можуть унеможливити його повернення йому, як законному власнику. При цьому, в злочинній схемі по заволодінню належним йому майном використовувалась Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» (), власниками статуного капіталу якого на 100% є ОСОБА_15 та ОСОБА_7 . І так як вони є на 100% власниками корпоративних прав ТОВ «НВК «Техімпекс» то вони в будь-який час можуть переоформити корпоративні права на будь-яке інше підприємство або іноземну компанію, щоб ускладнити або унеможливити їх повернення.

Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань, де 19.02.2020 за № 8000245 внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов?язані зі змінами в установчих документах, а здійснена зміна складу або інформації про засновників. Вказана реєстраційна дія виконана державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_11 .

Так, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де 25.08.2020, власником корпоративних справ в ТОВ «НВК «Техімпекс» є ТОВ «НВК «Імперіум» () кінцевими бенефіціарними власниками (контролерами) якого є ОСОБА_6 з часткою 50 % у статутному капіталі та ОСОБА_7 з часткою 50 % у статутному капіталі.

Також ОСОБА_6 та ОСОБА_16 належать частки в розмірі 50% статутного капіталу кожному в ТОВ «НВК «Імперіум».

Згідно статуту ТОВ «НВК «Техімпекс» затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства протокол №8/2015 від 12.05.2015 учасниками товариства є громадяни України: ОСОБА_5 , з часткою в розмірі 50 % статутного капіталу вартістю 50 000 гривень; ОСОБА_7 , з часткою в розмірі 25 % статутного капіталу вартістю 25 000 гривень; ОСОБА_6 , з часткою в розмірі 25 % статутного капіталу вартістю 25 000 гривень. Розмір статутного капіталу становить Товариства становить 100 000 гривень.

Згідно статуту ТОВ «НВК «Техімпекс» затвердженого загальними зборами учасників протокол № 2/20 від 04.03.2020, інформація про учасника вказаного товариства ОСОБА_5 , відсутня.

Потерпілим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні заявлено клопотання про накладення арешту на: статутний капітал ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (, місце знаходження: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14), в розмірі 100 %, що становить 100 000 гривень, що в даний час зареєстрований за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» ( місце знаходження: м. Київ, вул. Мечникова, 16 офіс 617); статутний капітал Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» ( місце знаходження: м. Київ, вул. Мечникова, 16 офіс 617) в розмірі 100 %, що становить 80 000 гривень, що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; на рухоме та нерухоме майно, яке належить ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (, місце знаходження: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14) місцем його знаходження.

Статутний капітал ТОВ «НВК «Техімпекс» в розмірі 100 % вартістю 100 000 гривень, частина якого, що належала ОСОБА_5 та була незаконно відчужена на користь ТОВ «НВК «Імперіум», а також статутний капітал ТОВ «НВК «Імперіум» в розмірі 100%, що становить 80 000 гривень, що належить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливого цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої вказаним кримінальним діянням на статутні капітали ТОВ «НВК «Техімпекс» та ТОВ «НВК «Імперіум» необхідно накласти арешт.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що арешт на вказане майно було накладено ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2020 року, та в подальшому такий арешт скасовано ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року, у зв`язку з чим виникла необхідність у повторному зверненні з клопотанням про арешт майна. Також додав, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна. На підтвердження своїх доводів просив долучити до справи відповідні матеріали.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без власника майна є необхідним з метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001095 від 27.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Як вбачається з матеріалів справ, ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 09.12.2020 задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури у даному кримінальному провадженні та накладено арешт на статутні капітали ТОВ «НВК «Техімпекс» та ТОВ «НВК «Імперіум».

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 23.02.2021 переглянуто вказане рішення суду першої інстанції та залишено без задоволення скаргу генерального директора ТОВ «НВК «Техімпекс», ухвалу суду залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 13.07.2021 задоволено клопотання представника ТОВ «НВК «Техімпекс» та скасовано арешт вище наведеного майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що з метою забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, існує висока вірогідність того, що вони можуть бути відчужені або приховані шляхом вчинення дій щодо розпорядження часткою учасника у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс», а також враховуючи при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, виникає необхідність накладення арешту на статутний капітал ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (, місце знаходження: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14), в розмірі 100%, що належить ТОВ «Науково-виробнича компанія «Імперіум» ( місце знаходження: м. Київ, вул. Мечникова, 16 офіс. 617), що становить 100 000 гривень. До того ж зазначає, що наразі при накладенні арешту на зазначені корпоративні права буде збережено пропорційне співвідношення між засобами, що застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Разом з тим, на переконання слідчого судді, прокурором в порушення вимог вказаних статей, не надано слідчому судді жодного доказу на підтвердження тих обставин, що статутний капітал ТОВ «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» має значення забезпечення кримінального провадження, а тим паче речового доказу у кримінальному провадженні.

Клопотання прокурора містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин можливого вчинення кримінального правопорушення та виклад дослівного змісту ст. 98 КПК України, без обґрунтування.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 6 статті 9 КПК України визначає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу №1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження,у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема,вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Зі змісту наведеного, вбачається, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

З огляду на викладене слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено, що статутний капітал, про арешт якого ставиться питання, має значення доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені у ст. 98 КПК України, зокрема, щодо забезпечення збереження речових доказів.

Також стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання вбачається, що накладення арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи зазначеного товариства потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами користувачів майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси користувачів майна, оскільки за викладених у клопотанні та доданих до нього матеріалах обставинах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні вказаного клопотання прокурора про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 175, 309 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001095 від 27.11.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України, про арешт майна, залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголосити 20 серпня 2021 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1