Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/271/22
Справа № 711/807/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву слідчої судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на незаконне утримання під вартою в порядку ст.. 206 КПК України,-

встановив:

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 02.02.2022 року суддю ОСОБА_3 визначено як слідчу суддю для розгляду скарги ОСОБА_4 на незаконне утримання під вартою в порядку ст.. 206 КПК України

02.02.2022 року слідча суддя заявила самовідвід у справі посилаючись на те, що 12.01.2022 Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ухвалено вирок по справі № 695/2099/19 (провадження № 1-кп/711/98/22), яким визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.115 КК України - у вигляді 10 років позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України - у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації всього належного майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України, визначено ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворого покарання меш суворим, призначеного за даним вироком, та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2021 - остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, без конфіскації належного майна.

Тобто, нею, як членом колегії суддів у вказаному вище кримінальному провадженні досліджувались всі обставин та давалась їм відповідна оцінка.

Отже, на її думку, є підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, оскільки дані обставини можуть викликати у учасників справи обґрунтовані сумніви у неупередженості та безсторонності судді, що виключає можливість її участі у справі № 711/807/22 (провадження № 1-кс/711/269/22) та є підставою для самовідводу, відповідно до ст.ст. 80, 81 КПК України

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України визначено, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Звертаючись із заявою про самовідвід суддя ОСОБА_3 вказує, що 12.01.2022 Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ухвалено вирок по справі № 695/2099/19 (провадження № 1-кп/711/98/22), яким визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.115 КК України - у вигляді 10 років позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України - у вигляді 6 років позбавлення волі без конфіскації всього належного майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України, визначено ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворого покарання меш суворим, призначеного за даним вироком, та за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.04.2021 - остаточне покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, без конфіскації належного майна.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» гарантує кожному захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Конституцією України передбачено закріплення однієї з найважливіших гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи - це право на судовий захист.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (ст. 8 Конституції України).

Разом з тим, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року є правовою основою функціонування та діяльності міжнародного судового органу - Європейського суду з прав людини. Україною Конвенцію ратифіковано 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції».

Зі змісту ст. 1 Конвенції вбачається, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I Конвенції.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Отже, ч. 1 ст. 6 Конвенції, закріплено такі елементи права на судовий захист як: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Європейський суд з прав людини досить вимогливо підходить і до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини в першу чергу виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади.

Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

Право на справедливий судовий розгляд є процесуальним правом кожної людини, чиї права порушені, не визнані чи оспорюються. Суть цього права полягає в тому, що, по-перше, воно є правом для захисту інших прав, а по-друге, це право має власну самодостатню цінність як складовий елемент принципу верховенства права.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що є достатні підстави, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, для задоволення заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на незаконне утримання під вартою в порядку ст.. 206 КПК України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву слідчої судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на незаконне утримання під вартою в порядку ст.. 206 КПК України задовольнити.

Справу за скаргою ОСОБА_4 на незаконне утримання під вартою в порядку ст. 206 КПК України (справа № 711/807/22, провадження № 1-кс/711/269/22) передати до канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси для визначення іншого слідчого судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1