ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6814/21
Провадження № 1-кс/362/1108/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні №0000145 від 04.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
23.12.2021 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 з клопотанням в якому просив надати тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: мобільних пристроїв потерпілих з метою їх огляду та визнання в подальшому речовими доказами.
Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000145 від 04.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що невідома особа шахрайським способом за допомогою веб-ресурсу «Instagram» та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » використовуючи інтернет-ссилки із назвами: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 » заволоділа грошовими коштами які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 яка здійснила переказ грошових коштів із своєї банківської картки за № НОМЕР_1 .

В ході допиту потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було встановлено що, в кінці січня 2020 року перебуваючи за місцем проживання, останній здійснив безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_2 в сумі 1041 грн. 00 коп., яка видана на ім`я ОСОБА_7 за товар, проте товар не отримав та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було встановлено що, в 08.05.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_3 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було встановлено що, в 22.03.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_4 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , було встановлено що, в 31.01.2021 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_5 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , було встановлено що, в 28.05.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_6 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , було встановлено що, в 19.04.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_7 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , було встановлено що, в 23.05.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_7 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , було встановлено що, в 06.01.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_5 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

В ході допиту потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено що, в 17.05.2020 року перебуваючи за місцем проживання, остання здійснила безготівковий переказ грошових коштів із власної банківської картки на банківську картку за № НОМЕР_7 за товар, проте товар не отримала та грошові кошти не були повернуті.

А також в ході допиту вищевказаних потерпілих було встановлено, що вони здійснювали безготівкові перекази грошових коштів за допомогою мобільного банкінгу АТ КБ ІНФОРМАЦІЯ_13 АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_14 ». Та вели спілкування із особою яка нібито пропонувала товар за допомогою соціальної мережі «Instagram».

В інший спосіб, окрім того як здійснити тимчасовий доступ до речей та документів у мобільних пристроях неможливо довести обставини, які передбачається довести за допомогою даних відомостей, так як вони знаходяться лише у банківській установі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином, надіслав до суду заяви з проханням розглядати справу за його відсутності.
Власники мобільних телефонів в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Неявка слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали даного клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000145 від 04.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою та ч. 2 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою вчинено повторно.

Згідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження може застосовуватись тимчасовий доступ до речей і документів.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно до ч.1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які містять інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних

Згідно з ст. 9 Закону України "Про телекомунікації" охорона таємниці телефонних розмов, телеграфної чи іншої кореспонденції, що передаються технічними засобами телекомунікацій, та інформаційна безпека телекомунікаційних мереж гарантуються Конституцією та законами України. Зняття інформації з телекомунікаційних мереж заборонене, крім випадків, передбачених законом.
Згідно частин 5, 6 статті 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю. Слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставин, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 163 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
У сучасній концепції кримінального процесу таємниця спілкування та невтручання у приватне життя закріплені засадами кримінального провадження. Ці засади кореспондуються зі ст. 31, 32 Конституції України та ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування, а також невтручання у приватне (особисте і сімейне) життя.

Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених КПК України, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети. Однією з основних складових цього права є комунікаційна складова (безпека та приватність листування, електронної пошти, телефонних розмов та інших видів приватних комунікацій). Це втручання має бути правомірним, необхіднім і пропорційним, щоб не становити порушення прав людини. Такі вимоги концептуально витікають з ч. 3 ст. 14 та ч. 3 ст. 15 КПК України: інформація про приватне життя особи та інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше, як для виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий не довів потребу досудового розслідування у втручанні в права і свободи осіб, яким належить мобільні телефони, у розумінні ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, шляхом надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів, що містять в собі таємницю.

На підставі викладеного і керуючись статтями 92, 93, 99, 107, 131, 132, 159, 160, 163-164, 166 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволені клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до речей і документів у кримінальному провадженні №0000145 від 04.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.
Ухвала складена в двох примірниках, один з яких зберігається в матеріалах справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_15