У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2022 Справа №607/73/22
Провадження №1-кс/607/19/2022м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2022 року до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року. В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 посилається на те, що в провадженні слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000694 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.1 ст.364 КК України. Вважає, що в даному кримінальному провадженні постановою слідчого ОСОБА_5 від 03 грудня 2020 року, незаконно змінено процесуальний статус прав та обов`язків, як потерпілої його дружину ОСОБА_6 , незважаючи на те, що як в ході досудового розслідування так і в ході розгляду його попередніх скарг слідчими суддями, він приймав участь в якості її представника, як потерпілої. Окрім цього зазначає, що вже більше дев`яти місяців в кримінальному провадженні не проводиться комплексна судово-земельна експертиза, при цьому ні слідчим, ні прокурором заходи щодо її невідкладного завершення не вживаються, що свідчить про її умисне затягування та небажання органів досудового розслідування, здійснювати належне досудове розслідування. З врахуванням вищенаведеного, просить винести постанову про статус ОСОБА_6 і ОСОБА_3 в кримінальному провадженні та доручити подальше досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та кримінальному провадженні №000755 від 16 листопада 2020 року, внесеного в ЄРДР за його заявою за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК Українитретьому слідчому відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Слідчий слідчого відділу та дізнавач Тернопільського РУП ГУНП, якими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого та дізнавача, у провадженні яких перебувають кримінальні провадження №0000694 та №000755, оскільки останні були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу, з наведених у ній мотивів просив задовольнити. При цьому зазначив, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року триває вже близько двох років, затягується, його умисно з метою неможливості брати безпосередню участь в ході досудового розслідування позбавили статусу представника потерпілої, а тому просить вказані кримінальні провадження для належного їх розслідування передати третьому слідчому відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.
Процесуальний прокурор в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року ОСОБА_4 в судовому засіданні просив скаргу залишити без задоволення у зв`язку із безпідставністю її вимог. При цьому повідомив про обставини, які вдалось встановити на даний час в ході проведення досудового розслідування та про слідчі дії, які були проведені в ньому.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , пояснення процесуального прокурора ОСОБА_4 , дослідивши додані до скарги документи та матеріали кримінального провадження за 0000694 від 11 березня 2020 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000694 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.1 ст.364 КК України.
Статтею 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Аналіз норм кримінального процесуального законодавства свідчить, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.
Таким чином, зазначена норма закону дозволяє звернутися до суду із скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків слідчого чи прокурора, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
В поданій скарзі ОСОБА_3 серед іншого просить винести постанову про статус ОСОБА_6 і ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року.
Як вбачається із витягу з ЄРДР №0000694 від 11 березня 2020 року підставою внесення відомостей в ЄРДР за ст.356 КК України стали матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, а згідно ЄРДР №0000110 від 19 жовтня 2020 року за ч.1 ст.364 КК України самостійне виявлення прокурором кримінального правопорушення. Постановою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 від 20 жовтня 2020 року, вказані матеріали досудових розслідувань об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний номер №0000694.
Відповідно до вимог ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Постановою слідчого слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 03 грудня 2020 року в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.1 ст.364 КК України, змінено статус ОСОБА_3 з представника потерпілого на свідка. Обґрунтовуючи винесену постанову слідчий зазначив, що власник спірної земельної ділянки, яка є предметом кримінального провадження, ОСОБА_6 , потерпілою в даному кримінальному провадженні не визнавалась, а також те, що ОСОБА_3 не є захисником, а лише діє за довіреністю виданою ОСОБА_6 .
В ході судового розгляду скарги прокурор також зазначив, що слідчим винесено вказану постанову у зв`язку із не встановленням фактів, що свідчать про спричинення моральної чи матеріальної шкоди.
Відповідно до частини 5 статті 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Слід зазначити, що чинний КПК України передбачає право звернення особи до слідчого судді із скаргою в порядку п.5 ч.1 ст.303 КПК України на рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, однак після виконання вимог передбачених ст.55 КПК України.
Враховуючи те, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про подання ОСОБА_6 заяви про залучення її до провадження як потерпілої, слідчий не вбачав підстав для визнання її потерпілою в даному кримінальному провадженні, КПК України не надано права слідчому судді приймати рішення щодо визначення процесуального статусу осіб в кримінальному провадженні та такі повноваження надані саме слідчому або прокурору, а тому в задоволенні вимог скаржника ОСОБА_3 слід відмовити.
В той же час слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що ст.58 КПК чітко визначено осіб, які мають право на представництво потерпілого в кримінальному провадженні та чим їх повноваження мають бути підтвердженні, зокрема: документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником потерпілого є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; копією установчих документів юридичної особи - якщо представником потерпілого є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; довіреністю - якщо представником потерпілого є працівник юридичної особи, яка є потерпілою.

Окрім цього слідчий суддя вважає, що не підлягають задоволенню вимоги скаржника про доручення подальшого досудового розслідування (зміну підслідності) в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.1 ст.364 КК України та кримінальному провадженні та кримінальному провадженні №000755 від 16 листопада 2020 року, внесеного в ЄРДР за його заявою за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, третьому слідчому відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів скарги, досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року здійснює слідчий відділ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, а в кримінальному провадженні №000755 від 16 листопада 2020 року сектор дізнання Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, що відповідає вимогам ст.216 КК України щодо розмежування підслідності кримінальних проваджень між органами досудового розслідування.

Частиною 4 ст.216 КПК України визначено вичерпний перелік кримінальних правопорушень, що є підслідними слідчим органам державного бюро розслідувань, зокрема:

1) вчинених Президентом України, повноваження якого припинено, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, народним депутатом України, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, Директором Національного антикорупційного бюро України, Директором Бюро економічної безпеки України, Генеральним прокурором, його першим заступником та заступником, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України, суддею, працівником правоохоронного органу, особою, посада якої належить до категорії "А", крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті;

2) вчинених службовими особами Національного антикорупційного бюро України, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури або іншими прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, крім випадків, коли досудове розслідування цих кримінальних правопорушень віднесено до підслідності детективів підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті;

3) проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), крім кримінальних правопорушень, передбачених статтею 422 Кримінального кодексу України.

В той же час ч.5 ст.36 КПК України надає право Генеральному прокурору, керівнику обласної прокуратури, їх першим заступникам та заступникам своєю вмотивованою постановою доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.

Тобто законодавець, надав можливість Генеральному прокурору, керівнику обласної прокуратури, їх першим заступникам та заступникам у разі неефективного досудового розслідування доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, в тому числі і справ, які підслідні слідчим органам Національної поліції, щодо можливості доручення їх досудового розслідування слідчим органам ДБР, проте прийняття таких рішень не входить до повноважень слідчого судді.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року триває близько двох років.
Строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні ухвалами слідчих суддів продовжувався двічі, 11 березня 2021 року та 06 вересня 2021 року, в кожному випадку ще до шести місяців.
Слід зазначити, що в ході проведення досудового розслідування проведено значну кількість слідчих дій та зокрема слідчим 01 березня 2021 року призначено земельно-технічну експертизу.
Проте з часу призначення експертизи до дня розгляду скарги ні слідчими в даному кримінальному провадженні, ні процесуальними прокурорами, з метою завершення досудового розслідування в розумні строки, не вживалось жодних заходів реагування щодо пришвидшення її проведення чи з`ясування причин її значної тривалості.
На факт неефективного досудового розслідування як у вказаному кримінальному провадженні так і кримінальному провадженні №000755 від 16 листопада 2020 року та необхідності активізації досудового розслідування слідчому та дізнавачу наголошено в ході оперативної наради під головуванням керівника Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 .
Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що нормами КПК України встановлено механізм захисту учасників кримінального провадження від порушення розумних строків досудового розслідування шляхом оскарження до прокурора вищого рівня в порядку, передбаченому ст. 308 КПК, недотримання розумних строків тих чи інших процесуальних дій. Отже як ОСОБА_6 так і ОСОБА_3 не позбавлені можливості захисту своїх прав, у разі їх порушення, у встановленому законом порядку.
Реалізуючи повноваження щодо забезпечення розумних строків, суб`єкти, зазначені у ч. 6 ст. 28 КПК України, у тому числі і слідчий суддя, не можуть втручатися у законну діяльність та компетенцію слідчого, дізнавача у кримінальному провадженні, оскільки відповідно до положень ч.5 ст.40, ч.4 ст.40-1 КПК України, порушення процесуальної самостійності слідчого, дізнавача є недопустимим.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 відсутні.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 36, 55-58, 216, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000694 від 11 березня 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1