Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1768/21
Номер провадження: 1-кп/511/91/22

11 лютого 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000153 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 червня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, працює на СТО слюсарем по найму, неодруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, 2008 року народження, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України, -

сторони та інші участини кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпіла неповнолітня ОСОБА_6 ,

законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаючи про зобов`язання, передбачені статтею 150 СК України, а також статтями 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких виховання в сім`ї є першоосновною розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дитини, умисно ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків.

Так, 14 червня 2011 року Роздільнянським районним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по справі № 2-555/11 за позовом ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини заробітної плати та інших доходів, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 13 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Попри це, ОСОБА_3 , починаючи з 01 червня 2013 року по 01 липня 2021 року умисно утримався від покладених на нього судом обов`язків і будучи фізично здоровим та працездатним, а також попередженим про необхідність сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання доньки, на повідомлення про необхідність виплати боргу не реагував, не доклав ніяких зусиль для допомоги на утримання неповнолітньої доньки, в той же час отримував доходи та мав можливість сплачувати аліменти, що призвело до заборгованості зі сплати аліментів станом на 15 липня 2021 року у розмірі 151 343,14 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за частиною 1 статті 164 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, а також зауважив, що він після внесення відомостей в ЄРДР з 19.07.2021 року почав сплачувати заборгованість по сплаті аліментів.

Інші учасники справи, у зв`язку з визнанням обвинуваченим своєї вини, висловили позицію щодо недоцільності дослідження доказів у справі, які ніким не оспорюються.

Крім того, у своїх пояснення у судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 повністю підтвердили обставини, викладені у обвинувальному акті.

На підставі встановлених обставин, а також враховуючи думку учасників судового розгляду, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, та у зв`язку зі згодою на позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд на підставі частини третьої статті 349 КПК України визначив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення обвинуваченим вищевказаного кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за частиною 1 статті 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому у межах санкції частини 1 статті 164 КК України у виді обмеження волі.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, який щиро розкаявся та визнав свою вину, з 19.07.2021 року почав сплачувати аліменти на утримання дитини, враховуючи думку потерпілої та її законного представника, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків згідно зі статтею 76 КК України, що відповідатиме тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, буде необхідним для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази до матеріалів кримінального провадження не приєднувались.

Керуючись статтями 100, 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 частини 1 статті 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази до матеріалів кримінального провадження не приєднувались.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1