ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3565/21 Справа № 214/3242/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року, було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 06 лютого 2022 року включно.
В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що підстави, за яких раніше було продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не змінились: особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, а отже, не має джерела доходу, відносно обвинуваченого розглядаються ще три кримінальних провадження в інших судах м. Кривого Рогу, м. Генічеська та м. Дніпра, тому є підстави вважати про існування ризиків, що обвинувачений, знаходячись на волі, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у незаконний спосіб впливати на потерпілого чи свідків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною.
На його думку, при постановлені оскаржуваної ухвали судом не було враховано дані про його особу, а саме, що він має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання.
Зазначає, що в клопотанні прокурора не обґрунтовано заявлені ним ризики.
Стверджує, що, будучи під домашнім арештом, він не порушував застосований до нього запобіжний захід.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, просив її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила відмовити у задоволенні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заяв про участь у розгляді справи не надходило, тому враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-ІХ від 02.12.2020 року) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі обвинуваченого.

Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки захисника та прокурора, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, остільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, тому, не має джерела доходу, відносно обвинуваченого розглядаються ще три кримінальних провадження в інших судах м. Кривого Рогу, м. Генічеська та м. Дніпра.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, остільки обвинувачений, знаходячись на волі, може переховуватись від суду, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у незаконний спосіб впливати на потерпілого чи свідків, Ризики є реальними та не зменшились.
Суду першої інстанції були відомі і ті дані на які є посилання в апеляційній скарзі, та були враховані належним чином при винесені рішення.
Продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру інкримінованого злочину, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для виконання завдань кримінального провадження.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4