Справа № 677/481/20
Провадження № 1-кп/677/51/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Красилів

Красилівський районний суд

Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторони кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Красилів кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Красилів Хмельницької області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжної, не працюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , на утриманні троє малолітніх дітей, засудженої згідно вироку Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 год. громадських робіт,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Іванівка Долинського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_3 , жительки АДРЕСА_4 , на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, -
в с т а н о в и в:

12 березня 2020 року близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_8 , який розташований за адресою АДРЕСА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 залишив на столі у кімнаті спальні свою банківську картку АТ «Державний ощадний банк України», вирішили спільно викрасти останню з метою її подальшого використання для заволодіння його грошовими коштами, які знаходилися на банківському рахунку.
Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською карткою ОСОБА_8 , 12 березня 2020 року близько 16:10 год., ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю із нею, відволікла увагу ОСОБА_8 , у кімнаті спальні будинку ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_5 , усвідомлюючи, що вказана банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк), держателя цього спеціального платіжного засобу та ініціювати переказ грошових коштів з його рахунку, виданої на підставі договору між ОСОБА_8 та АТ «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженої постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року №705, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ОСОБА_8 , яка являється офіційним документом, з метою її подальшого використання для заволодіння грошовими коштами.

Своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, 12 березня 2020 року близько 16:00 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи у будинку ОСОБА_8 , який розташований за адресою АДРЕСА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 залишив на столі у кімнаті спальні свій мобільний телефон вирішили спільно викрасти даний телефон.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, 12 березня 2020 року близько 16:10 год., ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю із нею, відволікла увагу ОСОБА_8 , у кімнаті спальні будинку ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «LG Wine Smart H410» вартістю 5000 грн., у якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 грн., який належав потерпілому ОСОБА_8 .

Своїми спільними злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяли майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 5050 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, після викрадення банківської картки АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи спільно, за попередньою домовленістю між собою, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , що знаходилися на банківському рахунку вищевказаного банку, за допомогою вказаної картки потерпілого, з використанням пін-коду, який їм був відомий, 12 березня 2020 року двома трансакціями о 16:33 год. та о 16:34 год. через банкомат АТ «Ощад Банк» АТМ 232835, розташований за адресою м. Красилів, по вул. Ціолковського, 9, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зняття коштів з банківського рахунку ОСОБА_8 , викрали грошові кошти в сумі 11000 грн., чим заподіяли майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
12 березня 2020 року близько 16:00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку ОСОБА_8 , який розташований за адресою АДРЕСА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 залишив на столі у кімнаті спальні свою банківську картку АТ «Державний ощадний банк України», вирішили спільно викрасти останню з метою її подальшого використання для заволодіння його грошовими коштами, які знаходилися на банківському рахунку.
Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння банківською карткою ОСОБА_8 , 12 березня 2020 року близько 16:10 год., ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю із нею, відволікла увагу ОСОБА_8 , у кімнаті спальні будинку ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_5 , усвідомлюючи, що вказана банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк), держателя цього спеціального платіжного засобу та ініціювати переказ грошових коштів з його рахунку, виданої на підставі договору між ОСОБА_8 та АТ «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженої постановою Правління Національного банку України 05 листопада 2014 року №705, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала банківську картку АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ОСОБА_8 , яка являється офіційним документом, з метою її подальшого використання для заволодіння грошовими коштами.

Своїми умисними діями, які виразились у викраденні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, 12 березня 2020 року близько 16:00 год., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку ОСОБА_8 , який розташований за адресою АДРЕСА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 залишив на столі у кімнаті спальні свій мобільний телефон вирішили спільно викрасти даний телефон.

Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, 12 березня 2020 року близько 16:10 год., ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 , за попередньою домовленістю із нею, відволікла увагу ОСОБА_8 , у кімнаті спальні будинку ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_5 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «LG Wine Smart H410» вартістю 5000 грн., у якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 грн., який належав потерпілому ОСОБА_8 .

Своїми спільними злочинними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяли майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 5050 грн.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Крім того, після викрадення банківської картки АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи спільно, за попередньою домовленістю між собою, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_8 , що знаходилися на банківському рахунку вищевказаного банку, за допомогою вказаної картки потерпілого, з використанням пін-коду, який їм був відомий, 12 березня 2020 року двома трансакціями о 16:33 год. та о 16:34 год. через банкомат АТ «Ощад Банк» АТМ 232835, розташований за адресою м. Красилів, по вул. Ціолковського, 9, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зняття коштів з банківського рахунку ОСОБА_8 , викрали грошові кошти в сумі 11000 грн., чим заподіяли майнової шкоди потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 , 17 серпня 2020 року, близько 07 год. 50 хв., перебуваючи у вітальній кімнаті будинку ОСОБА_9 , який розташований за адресою АДРЕСА_6 , будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, помітила на поверхні столу мобільний телефон останньої, який вирішила викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 17 серпня 2020 року близько 07 год. 50 хв., ОСОБА_4 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у вітальній кімнаті будинку ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_6 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон марки «Ergo», моделі «F188 Play Dual sim», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 126 грн. 33 коп., у якому знаходилась sim-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 вартістю 100 грн., на рахунку якої перебувало 65 грн., який належав потерпілій ОСОБА_9 , винісши його за межі вказаного домогосподарства та розпорядилася, в подальшому, на власний розсуд, чим заподіяла майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 291 грн. 33 коп.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

До початку судового засідання 10 грудня 2021 року між прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в присутності захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , укладена угода про визнання винуватості, згідно якої обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю визнали свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, що ставляться їм у вину, зобов`язалися беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення в суді. Сторони погоджуються на призначення покарання обом обвинуваченим за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн., на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі із звільненням останньої від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку на підставі ст.ст.75, 79 КК України;

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтримали угоду про визнання винуватості і просять її затвердити. При цьому пояснили, що укладення угоди є цілком добровільним, вони цілком розуміють права, передбаченні п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 підтримав угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 також підтримав угоду про визнання винуватості.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_10 також підтримав угоду про визнання винуватості, просить суд її затвердити та пояснив, що укладення угоди з його сторони є цілком добровільним і він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, які не заперечили щодо затвердження судом даної угоди, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо в тому числі кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом. Прокурор також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , мало місце. Зазначені діяння містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України. Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 винні у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягають покаранню за їх вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа ОСОБА_5 , судима вироком Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 год. громадських робіт, на утриманні має трьох малолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом враховується щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Як особа ОСОБА_4 раніше не судима на утриманні має двох малолітніх дітей, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та в лікаря-нарколога.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом враховується щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Із врахуванням всіх обставин справи та осіб обвинувачених, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й обвинуваченим, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими і призначення останнім узгодженої сторонами міри покарання.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 год. громадських робіт, які підлягають виконанню реально.

У відповідності до п. 23 ППВС України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Враховуючи те, що обвинувачена даним вироком засуджується до покарання, від відбуття якого звільняється, а покарання за вироком Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року підлягає виконанню реально, то в даному випадку кожен вирок виконується самостійно.

Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України, судових витрат в порядку ст. 124 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_7 від 10 грудня 2021 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши їй узгоджену сторонами міру покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75, 79 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Хмельницького апеляційного суду від 04 листопада 2021 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин виконувати самостійно.

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 від 10 грудня 2021 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, призначивши їй узгоджену сторонами міру покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75, 79 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлявся.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 653 грн. 80 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Ergo», моделі «F188 Play Dual sim із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» повернути потерпілій ОСОБА_9 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1