Провадження № 11-кп/4820/536/21
Справа № 685/509/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з Теофіпольським районним судом Хмельницької області кримінальні провадження №0000024, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2021 року, №0000040 від 03 квітня 2021 року, №0000046 від 11 квітня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з спеціальною середньою освітою, не працює, має судимості:
-11 квітня 2003 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном в 1 рік 6 місяців;
-02 лютого 2006 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.304, ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
-15 вересня 2009 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-07 грудня 2009 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
-16 травня 2014 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 680 грн.;
-13 жовтня 2014 року Білогірським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-22 січня 2015 року Теофіпольським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
-07 листопада 2017 року Бородянським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 30 днів позбавлення волі, судимість незнята та непогашена;
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та призначено покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у виді 2 роки позбавлення волі,

- за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у виді 3 роки 2 місяці позбавлення волі,

- за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України у виді 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив повторно умисні, корисливі злочини проти власності, а саме: 22 листопада 2020 року близько 18 год ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном прибув до території господарства АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої ОСОБА_9 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, переконався в тому, що за його умисними, злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи їх таємний характер, шляхом вільного доступу зайшов на територію вказаного домогосподарства, звідки таємно викрав бензопилу марки «Grunhelm» моделі «GS4500MG» вартістю 822 грн та колуна із металевою основою червоного кольору вартістю 375 грн, які знаходились біля житлового будинку домогосподарства та належать потерпілій ОСОБА_9 , спричинивши останній майнової шкоди на загальну суму 1 197 грн. У подальшому ОСОБА_8 викрадене майно виніс за територію домогосподарства та особисто користувався ним.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_8 29 березня 2021 року близько 20 год, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном прибув до території господарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 . Скориставшись відсутністю останнього, діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, переконався в тому, що за його умисними, злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи їх таємний характер, шляхом демонтажу дерев`яної віконної рами веранди проник усередину будинку. Перебуваючи у спальній кімнаті вказаного житлового будинку, ОСОБА_8 шляхом відрізання садовими ножицями таємно викрав мідний кабель живлення до кутошліфувальної машинки марки «FERM», мідний кабель живлення до зварювального апарату, мідний кабель живлення електромережі кімнати спальні загальною вагою 3,5 кг вартість якого за 1 кг становить 190 грн, на загальну суму 665 грн, а також садові ножиці вартістю 93 грн 02 коп, алюмінієвий чавунок об`ємом 8 л, вагою 1 кг 700 гр вартістю 52 грн 07 коп, деталь до холодильника із мідною обмоткою вагою 700 гр, вартістю 21 грн 07 коп, спричинивши ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 831 грн 16 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, ОСОБА_8 10 квітня 2021 року о 15 год 00 хв, переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи та протиправного заволодіння чужим майном прибув до території нежилого господарства АДРЕСА_2 . Скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_11 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір, переконався в тому, що за його умисними, злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи їх таємний характер, шляхом відкриття незачинених водійських дверей проник у салон вантажного автомобіля марки «ГАЗ 3302» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , звідки з пасажирського сидіння викрав поліетиленовий пакет, в якому знаходились грошові кошти в сумі 10 600 грн. У подальшому ОСОБА_8 викрадені грошові кошти виніс із салону автомобіля та покинув територію домогосподарства, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище.

Крім того, за вище вказаних обставин ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «ГАЗ 3302» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , усвідомлюючи таємний характер своїх протиправних посягань, разом із грошовими коштами в сумі 10 600 грн, викрав важливі особисті документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мотоцикла марки «М 67» серія НОМЕР_2 від 10.08.1992, який перебуває у власності ОСОБА_12 та водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_3 . У подальшому ОСОБА_8 вище вказані документи заховав біля дерева у лісовому насадженні, що розташоване неподалік від АДРЕСА_2 , які там знаходилися до моменту їх вилучення працівниками поліції 12.04.2021 року.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.357 КК України, незаконне заволодіння важливими особистими документами.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок Теофіпольського районного суду від 24 травня 2021 року в частині призначеного покарання змінити, та призначити йому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Уважав, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим.
Крім того, зазначав, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Посилався на те, що він під час досудового розслідування, так і судового розгляду кримінального провадження неодноразово та щиро просив пробачення у потерпілих, самі потерпілі жодних претензій до нього не мають.

Тому, для його виправлення достатньою мірою буде покарання в вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України та остаточне покарання призначене відповідно до ч.1 ст.70 КК України повною мірою відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Так, відповідно до усталеної судової практики, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.
Висновки суду першої інстанції щодо призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі (відповідно до ч.1 ст.70 КК України), а також необхідність і достатність для нього такого покарання, у вироку суду належним чином мотивовані, покарання за видом та мірою відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а тому колегія суддів вважає їх достатньо обґрунтованими та погоджується з ними.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, зазначеним у ст.65 КК України.

Обставини, які пом`якшують обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено як визнання вини, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.
Окрім того, підставно враховано зміст досудової доповіді органу пробації.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без його ізоляції від суспільства.
Колегія суддів наголошує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на викладене, колегія суддів уважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 такими, що на увагу не заслуговують.

Усі вказані обставини в апеляційній скарзі щодо призначення покарання, були ретельно досліджені та брались до уваги судом першої інстанції при розгляді провадження по суті.

Ураховуючи вищенаведені обставини та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставини провадження в сукупності, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для зменшення міри покарання призначеного судом першої інстанції обвинуваченому, з огляду на що апеляційна скарга останнього не підлягає задоволенню.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 24 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4