Провадження № 11-кп/824/8/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

14 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 з клопотанням про звільнення підозрюваного ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0008179 від 25.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.07.2020 року у задоволенні клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності відмовлено та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 0008179 від 25.07.2017 року повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності є безпідставним, оскільки постанова про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 , на якій базується повідомлення про його підозру та подальше клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, ухвалена в іншому кримінальному провадженні № 0004990 від 25.07.2017 року, тоді як ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0008179 від 25.07.2017 року. Крім того, зазначена постанова, якою дії ОСОБА_8 перекваліфіковані з ч.2 ст. 289 КК України, тобто тяжкого злочину, на ч.1 ст. 190 КК України взагалі не містить обґрунтування необхідності перекваліфікації його дій, а лише зазначено слідчим, що в діях ОСОБА_8 вбачається склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, проте належним чином не вмотивовано, яким саме чином це встановлено. Також вказана постанова не містить дати її складання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що посилання суду як на підставу для відмови в задоволенні клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на те, що останній ухилявся від досудового розслідування є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні у розшук не оголошувався, будь-які відомості у матеріалах щодо ухилення ним від досудового розслідування відсутні. Посилання суду на те, що постанова про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 є немотивованою, на думку прокурора суперечать матеріалам кримінального провадження. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі розгляду вказаного клопотання, надавши оцінку постанові слідчого про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 .

В судові засідання 27.10.2020 року, 08.12.2020 року, 16.02.2021 року, 30.03.2021 року, 08.06.2021 року, 29.06.2021 року та 14.09.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Захисник ОСОБА_9 неодноразово направляв на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на різні обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Судом вжито всіх можливих заходів для забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 взяти безпосередню участь у розгляді справи.

Прокурор вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, ст. 12 КК України викладено у новій редакції.

Даною статтею КК України визначено класифікацію кримінальних правопорушень. Зокрема, кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 190 КК України віднесено до проступків. Крім того, внесені зміни до ст. 49 КК України щодо обчислення строків давності з урахуванням поділу кримінальних правопорушень на злочини та проступки.

Враховуючи те, що клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності було подано до суду відповідно до положень ст. 49 КК України в редакції, яка існувала до внесення змін Законом України № 2617-VIII, суд вважав за доцільне при розгляді клопотання прокурора керуватись положеннями КК України в редакції від 01.07.2020 року, що не погіршує становище підозрюваного. Із такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України - особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України - перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Отже, факт ухилення від досудового розслідування є перешкодою для врахування періоду ухилення особи від досудового розслідування в строк давності, та обчислення строку давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те, ОСОБА_8 не ухилявся від досудового розслідування є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_11 24.07.2017 року звернувся до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що 23.04.2017 року ОСОБА_8 заволодів належним йому автомобілем «Fiat Тіро» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 20).

В ході допиту, який відбувся 25.07.2017 року, потерпілий ОСОБА_11 також вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка заволоділа належним йому транспортним засобом та зв`язок з яким встановити не є можливим (а.с. 21-22).

Отже, кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом «Fiat Тіро» д.н.з. НОМЕР_1 було розпочато на підставі інформації наданої потерпілим про заволодіння вказаним транспортним засобом безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_8 . У зв`язку з цим слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві за вих. 48/872 від 31.07.2017 року було складено доручення про встановлення особи на ім`я ОСОБА_8 щодо обставин заволодіння транспортним засобом, про які повідомив потерпілий ОСОБА_11 (а.с. 33) На виконання вказаного доручення о/у ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві був складений рапорт, з якого вбачається, що було встановлено особу на ім`я ОСОБА_8 та відпрацьовано всі відомі місця перебування останнього, проте позитивного результати не отримано, у зв`язку з чим ОСОБА_8 виставлено в оперативний розшук в а/с Армор та здійснюються заходи, спрямовані на його затримання (а.с. 36). Рапортом ст. ДОП Татарбунарського ВП ГУНП в Одеській області від 08.06.2017 року також підтверджується факт неможливості встановлення місцеперебування ОСОБА_8 (а.с. 47). Зазначені обставини свідчать про ухилення ОСОБА_8 від досудового слідства у вищевказаному кримінальному провадженні з 2017 року по березень 2020 року. Оскільки, з матеріалів досудового розслідування також встановлено, що всі слідчі дії у вищевказаному кримінальному провадженні за участю ОСОБА_8 розпочались в березні 2020 року. Окрім того, про факт ухилення ОСОБА_8 у тому числі і в даному кримінальному провадженні свідчить та обставина, що з 2017 року ОСОБА_8 перебував у розшуку у кримінальному провадженні № 0006654 від 22.06.2017 року за підозрою ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2019 року був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_8 . В подальшому, 28.02.2020 року ОСОБА_8 було затримано на підставі вказаної ухвали та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, початок здійснення процесуальних дій за участю ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0008179 від 25.07.2017 року, лише в березні 2020 року, тобто після його затримання та застосування щодо нього запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, підтверджує факт ухилення з 2017 року по березень 2020 року від досудового слідства, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що існують перешкоди для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Безпідставними колегія суддів вважає посилання прокурора, про те, що висновок суду щодо постанови про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 суперечить матеріалам кримінального провадження. Слід зазначити, що постанова про перекваліфікацію дій ОСОБА_8 , на якій базується повідомлення про підозру ОСОБА_8 та подальше клопотання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності, ухвалена в іншому кримінальному провадженні № 0004990 від 25.07.2017 року, тоді як ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні № 0008179 від 25.07.2017 р. (а.с. 128). Крім того, зазначена постанова, якою дії ОСОБА_8 перекваліфіковані з ч.2 ст. 289 КК України, тобто тяжкого злочину, на ч.1 ст. 190 КК України взагалі не містить обґрунтування необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_8 , а лише зазначено слідчим, що в діях ОСОБА_8 вбачається склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, проте належним чином не вмотивовано яким саме чином це встановлено. Крім того, вказана постанова на містить дати її складення.

Таким чином, подана апеляційна скарга не містить доводів, які би вказували на незаконність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2020 року, якою у задоволенні клопотання прокурора про звільнення підозрюваного ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності відмовлено та клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 0008179 від 25 липня 2017 року повернуто прокурору для продовження досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя