Справа № 524/2860/21
Провадження № 1-кп/524/372/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката - ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000041 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого: ПП «Гордовий», менеджер з продажу, одруженого, на утриманні має неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

26.01.2021 приблизно о 17 годині, в темний час доби, за похмурої погоди, під час дощу, по мокрому асфальтобетонному покриттю дороги пров. Льва Толстого м. Кременчука Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони перехрестя пров. Л.Толстого та вул. Ватутіна в напрямку перехрестя пров. Л.Толстого та просп. Свободи, наближаючись до будинку № 28, який розташований перпендикулярно проїзній частині, праворуч стосовно напрямку руху автомобіля, керуючи автомобілем марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_6 , який перевозив у якості пасажирів: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 ; на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_11 , який розташовувався за пасажиром переднього сидіння.

На той момент в межах смуги руху водія ОСОБА_6 , навпроти тильної сторони будинку № 28, в крайньому правому положенні розташовувався припаркований легковий автомобіль, який відповідно створював перешкоду для руху водія ОСОБА_6 . Крім того в межах зустрічної смуги руху, навпроти тильної сторони будинку № 28, а відповідно навпроти вищевказаного припаркованого автомобіля, в крайньому положенні своєї смуги руху, поблизу краю проїзної частини дороги, в колоні один за одним знаходилося два припаркованих легкових автомобіля, які обмежували оглядовість проїзної частини та узбіччя ліворуч стосовно напрямку руху водія ОСОБА_6 .

В цей час до проїзної частини дороги пров. Л.Толстого, поза межами пішохідного переходу, ліворуч стосовно напрямку руху водія ОСОБА_6 , а відповідно за задньою частиною дальнього припаркованого автомобіля з вищевказаної колони, які обмежували оглядовість, не маючи на зовнішньому одязі світлоповертальних елементів, рухаючись по діагоналі з ліва на право в межі проїзної частини вийшла пішохід ОСОБА_12 , яка почала перетинати проїзну частину дороги вказаного провулку.

В подальшому водій ОСОБА_6 з метою дотримання безпечного бокового інтервалу з припаркованими автомобілями по обидві сторони, об`їжджаючи перешкоду автомобіль, який розташовувався в межах його смуги руху, виконав маневр перестроювання ліворуч та продовжуючи рух, рухаючись зі швидкістю 25.7 км/год, порушив вимоги п. 12.3. «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано, що:

12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», в межах своєї смуги руху, маючи можливість виявити пішохода з моменту появи в полі його зору та шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування, не вжив заходів до зниження швидкості та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на праву бокову частину тулубу пішохода, яка в цей час рухалася в межах проїзної частини дороги. В свою чергу пішохід ОСОБА_12 порушила вимоги п. 4.4., п. 4.7., п. 4.8., п. 4.10., п. 4.14. (а).

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до реанімаційного відділення Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм померла.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 59 від 12.03.2021 при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита тупа травма голови у вигляді: забійної рани на тлі синця в тім`яній ділянці зліва; крововиливу під м`яку мозкову оболонку в тім`яно-скронево-потиличних частках, з переходом на базальну поверхню мозочка. Закрита тупа травми тулуба та кінцівок у вигляді: рваної рани в середній третині правого передпліччя; синця в проекції правого колінного суглобу; перелому правих ліктьової та променевої кісток; уламково-фрагментарного перелому правої та лівої лобкових кісток; фрагментарного перелому тіла правої клубової кістки; перелому правих великогомілкової та малогомілкової кісток; масивних крововиливів в м`які тканини довкола всіх переломів. (В черевній порожнині 1300мл темно-червоної рідкої крові). Всі вищевказані ушкодження утворились незадовго до госпіталізації в лікувальний заклад, від травматичної дії предмета(ів) із властивістю тупого(их) твердого(их), за механізмом удару-струсу, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Поєднана тупа травма тіла за ступенем тяжкості має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України, та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Причиною смерті гр. ОСОБА_12 стала вищевказана поєднана тупа травма тіла, яка ускладнилась розвитком гострої масивної крововтрати. В момент первинного контакту з транспортним засобом, постраждала ймовірніше за все знаходилась в вертикальному положенні та була звернена правою боковою поверхнею тіла до частин транспортного засобу. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої у трупа гр. ОСОБА_12 , етиловий та інші спирти не виявлені.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/2854-ІТ від 11.03.2021, в умовах заданої події водій автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода екстреним гальмуванням. У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і пояснив, що 26.01.2021 року на автомобілі «OPEL» «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , повертався з роботи близько 17 години. Рухався по пров. Льва Толстого з боку 3-ї міської лікарні в напрямку проспекту Свободи. Йшов дощ, який поступово переходив у сніг. У машині було двоє пасажирів, один сидів на передньому сидінні інший на задньому. У районі магазину «Оптовичок» по обидві сторони дороги стояли травнспортні засоби. На зустріч йому їхали машини . Оскільки можливості розїхатись не було, він їх пропустив, після чого виїхав ближче до середини дороги щоб обїхати машини які стояли по праву сторону. В цей момент побачив на дорозі людину, почав гальмувати, але не встиг зупинитись і відбулось зіткнення. Гальмував метрів 10. Пішоход йшла зліва на право. Вийшла раптово позаду транспортного засобу, який стояв з лівого боку дороги. Після зіткнення він переїхав , щоб не заважати руху інших транспортних засобів. Вину не визнає, тому що саме пішохід порушувала правила дорожнього руху та її там де відбулось зіткнення взагалі не повинно було бути.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчинені інкримінованого йому злочину в повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив суду, що ОСОБА_12 його мати. В день коли сталася ДТП він перебував у м. Києві. Йому зателефонували з лікарні та повідомили, що мати перебуває у важкому стані після ДТП. Одразу ж сів на потяг поїхав до м. Кременчука. В дорозі йому повідомили, що мати померла. Про обставини самої ДТП повідомити нічого не може. Після ДТП обвинувачений пропонував оплатити частину витрат пов`язаних з похованням матері, однак він відмовив йому в цьому. Також зазначив, що приймав участь у слідчому експерименті;

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що ОСОБА_12 її мати. 26 січня 2021 року їй зателефонували з телефону матері та повідомили, що вона в лікарні у важкому стані після ДТП. Одразу ж пішла в лікарню. Мати була в реанімації. Туди не пустили. Через деякий час повідомили, що мати померла. Потім приїхав брат із Києва. 26 січня 2021 року коли мати пішла з дому вона залишалась в квартирі. Мати пішла в магазин «Оптовичок», що неподалік із їхнім будинком. З лікарні зателефонували близько 17години 35 хвилин. Також повідомила, що приймала участь у слідчому експерименті. Статист тілобудовою був не меншим за матір і був одягнутий в одяг, який по кольору був схожий з тим, в який була одягнута мати на момент ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив суду, що знає обвинуваченого. Разом працювали. 26.01.2021 року після роботи попоросив підвезти його до зупинки «Аптека». Поїхали в сторону проспекту Свободи. Він сидів на передньому пасажирському сидінні та грався телефоном. На задньму сидінні сидів ОСОБА_11 . В якийсь момент побачив жінку на капоті машини. Звідки з`явилась потерпіла не бачив. Сам удар не бачив. Очі підвів лише після удару. Удар був ближче до лівого краю машини. Рухались ближче до правого краю дороги. В момент коли сталався ДТП починався дощ, зовнішнє освітлення ще не включили. Приймав участь у слідчому експерименті;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що знає обвинуваченого. Разом працювали. 26.01.2021 року після роботи їхав на машині. За кермом був ОСОБА_6 . Він сидів на задньому сидінні. Відчув удар, а потім побачив розбите скло. Обвинувачений сказав, що збив жінку. В момент аварії йшов дощ. Чи було увімкнене освітлення точно сказатине може. По обидві сторони дороги стояли автомобілі. Приймав участь у слідчому експерименті. Текст протоколу йому зачитували, все було зазначено вірно;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що ввчері 26.01.2021 року вийшов з дому в магазин. Зайшов в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », зробив покупки, після чого пішов додому. Підійшов до краю дороги та стояв, чекав поки проїдуть машини. На іншому боці дороги побачив бабусю, яка знаходилась лівіше від нього метрів на 10. На його очах потерпіла почала переходити дорогу та її збив автомобіль Опель, який їхав по дорозі. ДТП відбулась від нього в метрах 8-9. Під час події йшов дощ, освітлення не було. Водій до зіткнення майже не гальмував, а почав гальмувати вже після того як збив жінку. Приймав участь у слідчому експерименті під час якого чітко розповід про усе що бачив в момент ДТП;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що 26.01.2021 року їхав з роботи на своєму автомобілі «Дачія». Перед ним їхав автомобіль під керуванням обвинувченого. По обидві сторони дороги стояли автомобілі. Він зупинився, щоб пропустити зустрічний автомобіль, а автомобіль обвинуваченого встиг проїхати. Коли рушив, побачив що на дорозі лежить людина. Саме зіткнення не бачив, перебував на відстані близько 50 метрів. Освітлення увімкнули одразу ж після того як зупинився. Він рухався зі швидкістю 35-40 км. на годину;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що була пасажиркою автомобіля за кермом якого перебував ОСОБА_14 . Сиділа на передньому сидінні. В якийсь момент водій зупинився та вийшов. Вона спочатку не зрозуміла що сталося, а потім коли вийшла побачила попереду ще якесь авто. Близько не підходила. На вулиці моросив дощ. Яка швидкісить була не знає, на дорогу не дивилась;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що 26.01.2021 року близько 17-10 вийшла з роботи по вулиці Л. Толстого чекала на машину, яка повинна була її забрати. Стояла біля магазину «Оптовичок». Коли ще йшла до магазина бачила з протилежного боку дороги людину, яка намагалась перейти дорогу. Вона крикнула «куди ти йдеш». Жінка то хотіла перейти дорогу то поверталася назад. На деякий час вона випустила з виду ту людину. Бачила як по дорозі нешвидко їхала машина. Коли знову подивилась на дорогу побачила як машина збила людину. Побігла туди. Сам удар не бачила, бачила як людина підлетіла та впала. Водій гальмував коли вже жінка летіла. Сам удар не бачила через те, що на узбіччі стояв автомобіль. В момент ДТП йшов дощ, який вже потім почав переходити в сніг. Також повідомила що приймала участь у слідчому експерименті . Погодні умови та освітлення були схожими з тими які були в момент коли сталась ДТП. Також вказувала з якою швидкістю рухався автомобіль яким керував обвинувачений;

- рапортом старшого інспектора-чергового ОСОБА_17 чергової частини КВП ГУНП в Полтавській області від 26.01.2021, відповідно до якого 26.01.2021 отримано заяву та зареєстровано ЄО як ДТП з травмованими, в результаті відпраціювання працівниками БПП в м. Кременчуці встановлено, що транспортний засіб «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 здійснив наїзд а пішохода ОСОБА_12 ;

- рапортом старшого інспектора-чергового ОСОБА_17 чергової частини КВП ГУНП в Полтавській області від 26.01.2021, відповідно до якого 26.01.2021 отримано заяву та зареєстровано ЄО як ДТП з травмованими, а саме: 26.01.2021 за адресою: м. Кременчук, пров. Л , Толстого, буд. 30 близько 17-40 год. автомобіль скоїв на ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.01.2021, схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянка дороги по вул. Л. Толстого, 30 в м. Кременчуці;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкості реакції №55, складеного 20-50 год. 26.01.2021, відповідно до якого у ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено;

- протоколом огляду місця події від 27.01.2021 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто труп ОСОБА_12 ;

- світлокопією лікарського свідоцтва про смерть №65 від 27.01.2021, відповідно до якого ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті пішохід травмована при зіткнення з транспортним засобом;

- висновком експерта № 59 12.03.2021, відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закрита тупа травма голови у вигляді: забійної рани на тлі синця в тім`яній ділянці зліва; крововиливу під м`яку мозкову оболонку в тім`яно-скронево-потиличних частках, з переходом на базальну поверхню мозочка. Закрита тупа травми тулуба та кінцівок у вигляді: рваної рани в середній третині правого передпліччя; синця в проекції правого колінного суглобу; перелому правих ліктьової та променевої кісток; уламково-фрагментарного перелому правої та лівої лобкових кісток; фрагментарного перелому тіла правої клубової кістки; перелому правих великогомілкової та малогомілкової кісток; масивних крововиливів в м`які тканини довкола всіх переломів. (В черевній порожнині 1300мл темно-червоної рідкої крові). Всі вищевказані ушкодження утворились незадовго до госпіталізації в лікувальний заклад, від травматичної дії предмета(ів) із властивістю тупого(их) твердого(их), за механізмом удару-струсу, не виключено, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Поєднана тупа травма тіла за ступенем тяжкості має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України, та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Причиною смерті гр. ОСОБА_12 стала вищевказана поєднана тупа травма тіла, яка ускладнилась розвитком гострої масивної крововтрати. В момент первинного контакту з транспортним засобом, постраждала ймовірніше за все знаходилась в вертикальному положенні та була звернена правою боковою поверхнею тіла до частин транспортного засобу. При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої у трупа гр. ОСОБА_12 , етиловий та інші спирти не виявлені;

- світлокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_12 серії НОМЕР_2 від 28.01.2021;

- висновком експерта № СЕ-19/117-21/1373-ІТ від 08.02.2021, відповідно до якого на момент проведення огляду робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина досліджуваного автомобіля «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані, несправностей вищевказаних систем під час огляду (дослідження) автомобіля «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 не виявлено;

- протоколом проведеного слідочого експерименту від 05.03.2021 та схемою до нього, відповідно до якого за участю потерпілих та свідків було відтворено дії, обстановка та обставини події ДТП, яка відбулася 26.01.2021;

- висновком експерта № СЕ-19/117-21/2854-ІТ від 11.03.2021, відповідно до якого в умовах заданої події водій автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода екстреним гальмуванням. У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди;

- ревочими доказами.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Доводи сторони захисту з приводу визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 05 березня 2021 року через те, що під час його проведення слідчим були порушені вимоги ст. 224 КПК України щодо окремого допиту свідків , а також через те, що свідок ОСОБА_13 , який був неповнолітнім, надавав покази, тобто фактично допитувався без залучення психолога чи педагога, а сама слідча дія тривала більше трьох годин, що є істотним порушенням правил допиту неповнолітньої особи та як наслідок визнання доказу недопустимим не приймаються судом до уваги.

Так слідчий експеримент проведено у формі, що містить ознаки відтворення дій, обстановки, обставин події, а отже, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст.91 КПК. Приписи ч.4 ст.95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 КПК, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту. (Постанова ОП Верховного Суду від 14.09.2020 у справі N740/3597/17)

Окрім того, з протоколу слідчого есперименту від 05 березня 2021 року постає, що під час його проведення були залучені законні представники неповнолітнього свідка ОСОБА_13 . Отже, будь-яких порушень КПК України під час його проведення стороною захисту не доведено.

Відхиляє суд і твердження сторони захисту про недопустимість протоколу слідчого есперименту від 05 березня 2021 року через те, що у вказаній слідчій дії брав участь ОСОБА_6 , який в подальшому був визнаний підозрюваним з огляду на таке.

Приписами п.1 ч.3 ст.87 КПК, презюмується, що недопустими є докази, отримані з показань свідка, який надалі визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. У постанові від 18.05.2021 (справа №162/512/16) Верховний суд зробив висновок, про те, що «Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка вже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, усупереч наявності в такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор учиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод». Тобто законодавцем заборонено стороні обвинувачення вчиняти дії, спрямовані на примушування будь-якої особи до визнання винуватості або говорити з приводу підозри чи обвинувачення, а вчинення дій всупереч цій забороні має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_6 як свідком під час проведення слідчого експерименту з його участю, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення його права на мовчання та свободи від самовикриття, суд бере до уваги наступне.

Як вбачається з протоколу слідчого есперименту від 05 березня 2021 року, його було проведено за участю потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , законних представників свідка ОСОБА_13 та понятих. Вказана слідча дія була проведена з участю адвоката ОСОБА_4 , який представляв інтереси ОСОБА_6 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, твердив про відсутність своєї винуватості у її наслідках, про дотримання ним правил дорожнього руху. Такі його твердження слідчий, відповідно до вимог частини другої статті 9 КПК, зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити. З метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_6 , а також іншими очевидцями відомостей щодо обставин ДТП за його згодою та за участю запрошеного ним адвоката був проведений слідчий експеримент. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_6 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин травмування пішохода.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_6 , або слідчий у будь-якій формі примушував би його до визнання своєї винуватості у ДТП. Допитані під час судового розгляду в якості свідків поняті ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які є знайомими ОСОБА_6 , та приймали участь у слідчому експерименті, також не вказали на будь-які порушення з боку сторони обвинувачення під час його проведення. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_6 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту, відсудні підстави для застосування принципу «плодів отруйного дерева» та визнання недопустимим доказом висновку експерта №СЕ-19/117-21/2854-ШЕ від 11 березня 2021 року, на чому наполягала сторона захисту.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого та версії сторони захисту про те, що ОСОБА_6 було дотримано всіх вимог ПДР України та що він, у свою чергу, мав усі підстави, відповідно до вимог п. 1.4 ПДР України, розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці Правила та не зобов`язаний був передбачати ситуацію, коли в темний час доби раптово на проїзну частину може вийти пішоход. Суд відхиляє аргументи захисника про те, що протиправність дій потерпілого пішохода виключає винуватість обвинуваченого. Обґрунтовуючи свою позицію, суд, окрім іншого, враховує положення ч. 2 ст. 94, ч. 10 ст. 101 КПК (відповідно до яких жоден доказ не має наперед установленої сили, а висновок експерта не є обов`язковим для органу, що здійснює провадження).

Так за нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху (тобто й пішохода), що також може виключити відповідальність водія. Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 перетинаючи проїзну частину, поза межами пішохідного переходу створила небезпеку для дорожнього руху. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був дотримуватись правил дорожнього руху та виконати вимоги пункту 12.3 Правил, зокрема при виявленні пішохода негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Сукупність досліджених судом доказів, зокрема показання безпосередніх очевидців ДТП - свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , а також пасажирів автомобіля, яким керував ОСОБА_6 - свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказують на те, що обвинувачений перед зіткненням з потерпілою фактично не гальмував. На недотримання обвинуваченим вимог п. 12.3 ПДР України вказує і той факт, що пішохід рухалась зліва на право, а зіткнення відбулось в межах смуги по якій рухався обвинувачений, що давало можливість водію шляхом екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода. Вказане підтверджується й протоколом проведеного слідчого експерименту, правильність проведення якого підтвердили допитані свідки та поняті, які брали в ньому участь, а також висновком експерта №СЕ-19/117-21/2854-ШЕ від 11 березня 2021 року, відповідно до якого обвинувачений мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода екстреним гальмуванням і який повністю підтримав допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 . Отже, встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння смерті потерпілій був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив правила дорожнього руху, а той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода на проїзній частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог зазначеного вище пункту ПДР України.

Такої ж позиції у подібних правовідносинах дотримувався Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постановах від 10 грудня 2019 року в справі N 759/2926/16-к, N 523/12810/15-к від 26 травня 2020 року

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані та досліджені судом докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , та вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, автомобілем марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_12 .

Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, внаслідок якого була спричинена смерть потерпілої, за формою вини вчинений злочин є необережним. Особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, одружений та утримує двох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, його, стан здоров`я та вік. Аналізуючи конкретні обставини справи, суд зважає на зміст і обсяг допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху та одночасно враховує невідповідність цим правилам дій потерпілої, яка переходила дорогу в невстановленому місці , чим створила небезпеку для руху.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу обвинуваченого у своїй сукупності, дають достатні підстави для висновку про те, що ОСОБА_6 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі на строк найбільш наближений до мінімального, що передбачений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Враховуючи конкретні обставини справи , те що обвинувачений керував технічно справним транспортним засобом та мав можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, наслідки скоєного злочину, суд вважає, що з урахуванням вимог ст.65КК України, для попередження вчинення обвинуваченим аналогічних злочинів, які б могли посягнути на життя, здоров`я, безпеку людини, та для забезпечення виправлення обвинуваченого, до ОСОБА_6 , необхідно застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Розглядаючи можливість застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, суд враховує, що ОСОБА_6 вчинено тяжкий злочин, його невідворотні наслідки у вигляді смерті потерпілої, ставлення обвинуваченого до скоєного, думки потерпілих, які наполягали на призначенні суворого покарання, відсутність даних щодо фактичного відшкодування шкоди потерпілим та вважає, що підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.

Призначене покарання буде відповідати як ступеню тяжкості вчиненого злочину, так і загальним засадам призначення покарань, вимогам законності та справедливості, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звернулися до суду з цивільними позовами до обвинуваченого ОСОБА_6 , в яких просять суд стягнути з обвинуваченого на їх користь моральну шкоду в розмірі 400000,00 грн. кожному.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Згідно з пунктами 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статті 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ"пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Розглядом кримінального провадження встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована. Разом із цим, ні потерпілими, ні сторонами кримінального провадження не долучено до матеріалів кримінального провадження поліс ОСЦПВ, що у свою чергу позбавляє суд можливості встановити якою страховою сумою забезпечений транспортний засіб «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого.

Відсутність вказаних даних позбавляє суд можливості визначити різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та, як наслідок, правильно вирішити цивільні позови потерпілих, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, а також висновків зроблених Верховним Судом у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 24 вересня 2020 року у справі № 809/1686/17 , від 06 квітня 2021 року у справі № 545/3210/18.

За таких обставин суд вважає, що позови ОСОБА_7 та ОСОБА_9 слід залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів розподіляються відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.02.2021 року на автомобілем марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_6 в порядку виконання даного вироку.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду, роз`яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 1961,40 грн. стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.02.2021 року на автомобілем марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «OPEL» моделі «ZAFIRA» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному володільцю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_21