Справа № 567/1466/19
УХВАЛА

21.12.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Острог клопотання про продовження застосування запобіжного заходу по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

в провадженні Острозького районного суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000210 від 17.06.2019.

У зазначеному кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухвалами слідчого судді Острозького районного суду від 24.09.2019 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В подальшому, ухвалами Острозького районного суду строк запобіжного заходу щодо обвинувачених було продовжено до 08.01.2022.

Станом на 21.12.2021 кримінальне провадження розглянуте не буде.

В судовому засіданні прокурор подала суду клопотання про продовження застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту на умовах, визначених ухвалою слідчого судді від 24.09.2019, вказуючи, що ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не зменшились та не зникли, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки.
Захисник в судовому засіданні подав клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинувачених н6а особисте зобов`язання. Вказує, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби щодо обвинувачених. Вважає, що докази сторони обвинувачення є неналежними та недопустимими, а вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення матеріалами провадження не доведена. Окрім цього вказує, що в обвинувачених наявні міцні соціальні зв`язки, наявна родина та члени сім`ї, які потребують стороннього догляду.
Зокрема, в обвинуваченого ОСОБА_5 на утриманні перебувають батьки похилого віку, його батько хворіє та потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 2015 р.н. та малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилається на те, що перебування під домашнім арештом перешкоджає обвинуваченим належним чином виконувати соціальні функції щодо своїх сімей. Також вважає, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором не доведено. Враховуючи наведені обставини просить суд змінити запобіжний захід щодо обвинувачених на особисте зобов`язання із одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з підстав зазначених у ньому. Вказав, що не має наміру ухилятися від слідства та суду та впливати на потерпілого та свідків. Просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти продовження застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з підстав зазначених у ньому. Вказав, що не має наміру ухилятися від слідства та суду та впливати на потерпілого та свідків. Просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Потерпілий в судове засідання не з`явився.
Суд, заслухавши прокурора, обвинувачених, вивчивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та клопотання про зміну запобіжного заходу виходить з такого.

По зазначеному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді від 24.09.2019 щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, який ухвалою слідчого судді від 14.11.2019 був продовжений на умовах та з покладенням обов`язків визначених ухвалою від 24.09.2019, до 18.12.2019 в межах досудового розслідування.

Крім того, ухвалами суду запобіжний захід щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - домашній арешт, в подальшому був неодноразово продовжений.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Суд вважає, що на даний час, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час не всі свідки обвинувачення допитані та ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті з потерпілим та свідками, а ОСОБА_5 періодично буває в с.Мощаниця Острозького району Рівненської області, тому може контактувати з більшістю свідків, з метою уникнення відповідальності та схиляння останніх до зміни показань. Одночасно суд враховує, що на даний час потерпілий допитаний та вважає, що прокурором не доведено можливість незаконного впливу на нього з боку обвинувачених.
Окрім того, обґрунтовуючи своє клопотання, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор вказує на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду та з метою уникнення від відповідальності може покинути своє місце проживання, оскільки він порушував умови застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту 24.04.2021.
В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 порушував умови застосованого щодо нього запобіжного заходу та неодноразово залишав своє житло після 22:00 год., що вказує на можливість зміни ним місця проживання, що в свою чергу унеможливить вручення повісток про його виклик до суду.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

При цьому судом взято до уваги, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у нічну пору доби, і в суді доведено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також що ОСОБА_4 може переховуватись від суду.

З огляду на вищевикладене, та врахувавши вагомість наявних доказів обґрунтованої підозри вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, можливість призначення для них покарання у виді позбавлення волі, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та перевіривши наявність достатніх підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, суд вважає за необхідне продовжити застосування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби та вважає, що даний запобіжний захід є співрозмірним з тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення та існуючим ризикам, що відповідає особам обвинувачених, є виправданим та достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії їх належної процесуальної поведінки та виключає собою можливість застосування відносно останніх більш м`якого запобіжного заходу, а тому виправдовує таке втручання у їх права та інтереси.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, раніше не судимий.

При продовженні запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 суд враховує відсутність у нього постійного місця роботи або навчання, постійного власного доходу та бере до уваги відомості про його особу, а саме те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, може підтримувати стосунки з особами схильними до вчинення злочинів та правопорушень, до адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно довідки «СМЧ м.Нетішин» встановлено, що ОСОБА_5 на «Д» обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обґрунтовуючи свої заперечення щодо продовження запобіжного заходу, сторона захисту посилається на те, що на думку захисту, ключові докази обвинувачення викликають сумніви в їх належності та допустимості, а також відповідності вимогам КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд звертає увагу на те, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри доказами, з врахуванням положень ст.17 КПК України може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом.

Окрім того, згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду. Очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового розгляду без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Крім того суд звертає увагу на те, що в розумінні ст.23 КПК України безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону особисто дослідити в судовому засіданні всі зібрані у кримінальному провадженні докази шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й демонстрації відеозапису. Правило про безпосередність дослідження всіх доказів у кримінальному провадженні покликане забезпечити пряме, вільне від суб`єктивного впливу осіб, які провадили досудове розслідування, сприйняття учасниками судового провадження (перш за все судом) всіх обставин кримінального провадження. Безпосереднє дослідження всіх доказів у судовому засіданні є важливою умовою їх одностайного сприйняття судом та іншими учасниками судового провадження, засобом усунення сумнівів і неясностей.

Нових обставин з приводу відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України та доказів, що підтверджують вказані обставини стороною захисту не зазначено.
Також суд враховує, що стороною захисту не надано доказів на підтвердження того, що батько обвинуваченого ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду та що такий догляд здійснює безпосередньо ОСОБА_5 . Окрім того стороною захисту не доведено, що застосування домашнього арешту в нічний час доби може перешкодити здійсненню такого догляду.

Одночасно стороною захисту не доведено, що застосування запобіжного заходу в нічний час доби може перешкодити виконанню соціальних функцій ОСОБА_4 щодо його малолітніх дітей.

Разом з тим, з врахуванням сімейних обставин обвинувачених та з метою забезпечення їх прав та соціальних обов`язків суд вважає можливим продовжити застосування обвинуваченим запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши їм залишати житло з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Одночасно, прокурором доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинувачених в судовому засіданні не встановлено.

Суд дійшов висновку, що продовження строку домашнього арешту обвинуваченим не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
При цьому суд вважає, що запобіжний захід обраний обвинуваченим відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, надає можливість запобігти перешкоджанню інтересам правосуддя, підстави для продовження вказаного запобіжного заходу не відпали, а відтак існує необхідність у продовженні запобіжного заходу.

Водночас, продовжуючи домашній арешт, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, та із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
При цьому суд вважає, що запобіжний захід обраний обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, надає можливість запобігти перешкоджанню інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинувачених від суду, підстави для продовження вказаного запобіжного заходу не відпали, відтак існує реальна необхідність у продовженні таких строків.
Оцінюючи при цьому в сукупності всі обставини, враховуючи, що для завершення судового розгляду необхідно провести процесуальні дії, які потребують додаткового часу, керуючись наявністю ризиків та враховуючи, суворість покарання, суд приходить до висновку, підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених немає, доказів зменшення ризиків, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу сторонами кримінального провадження не подано. Відтак, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченим строк застосування обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до двох місяців, що буде необхідним та достатнім для забезпечення їх належної процесуальної поведінки.
Керуючись ст.ст.177, 331, 369-372 КПК України,

постановив

клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_4 залишати житло квартиру АДРЕСА_2 без дозволу прокурора чи суду з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати до суду, слідчих відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, прокурорів Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання або роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Продовжити строк застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 залишати житло АДРЕСА_3 без дозволу прокурора чи суду з 23:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- носити електронний засіб контролю;

- прибувати до суду, слідчих відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, прокурорів Острозького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання або роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

Визначити строк дії ухвали та покладених на обвинувачених цією ухвалою обов`язків - до 21.02.2022 року включно.

Копію ухвали направити до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області для виконання та здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити до відділу поліцейської діяльності №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницької області для виконання та здійснення контролю за поведінкою ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченими протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1