УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду
клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000286, -

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 23.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000286.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.3 ст.307 КК України та на час розгляду зазначеного клопотання існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, що позбавляє можливості застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилався на недоведеність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також на відсутність обставин на підтвердження ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для продовження діючого запобіжного заходу.

За таких обставин, захисник просив змінити підозрюваному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який, на його думку, забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав позицію захисника та просив у задоволенні клопотання відмовити.

Крім того, ОСОБА_8 подано в судовому засіданні заяву про взяття підозрюваного на поруки.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000286, внесеному до Єдиного реєстру досудових 23.03.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 311 КК України.

22.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст.307 КК України.

23.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

24.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевчеенківського районного суду міста Києва від 24.12.2020 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17.06.2021 ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави - 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, строком до 15.08.2021 включно.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення вищенаведених процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України свідчить про те, що під час вирішення питання про застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити чи є підозра обґрунтованою.

Обгрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та встановлена слідчими суддями в ухвалах Шевченківського районного суду м. Києва.

Водночас, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та відсутність обставин, які є підставою для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначаючи про наявність ризиків та необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор вказує на можливість:

-переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна;

-знищити та пошкодити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час проводиться документування кримінально-протиправної діяльності і інших учасників злочинної групи, які перебувають на волі та встановлено місцезнаходження інших адрес зберігання лабораторного приладдя, наркотичних засобів та психотропних речовин;

-впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки серед осіб, які підлягають допиту у кримінальному провадженні є близькі родичі та знайомі підозрюваного;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

Крім того, сторона обвинувачення вказує на неможливість закінчення досудового розслідування, у зв`язку з тим, що у межах кримінального провадження слід здійснити ряд слідчих (процесуальних) дій.

Слідчий суддя звертає увагу, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Cлідчий суддя вважає доведеним прокурором наявність ризику відносно можливості переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 311 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами.

Разом з тим, прокурором наведені лише припущення щодо ризику продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, без надання відповідних доказів, відтак підстав вважати вказаний ризик обґрунтованим, слідчий суддя не вбачає, а відтак відсутні підстави враховувати його при продовженні запобіжного заходу.

Крім того є абстрактно наведеним ризик впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки серед осіб, які підлягають допиту у кримінальному провадженні є близькі родичі та знайомі підозрюваного. Оскільки прокурором не конкретизовано які саме свідки та яким чином підозрюваний має впливати чи впливав на них.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно постанови Європейського суду з прав людини від 13.03.2007 у справі «Кастравець проти Молдови», особа звинувачена в скоєні злочину повинна завжди звільнятися з під варти, якщо держава-відповідач не продемонструє, що є вагомі та достатні причини які виправдовують особу тримання її під вартою.

У ході судового розгляду даного клопотання слідчим суддею враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, відсутність офіційного місця роботи, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

На думку слідчого судді, обраний запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань щодо необхідності продовження застосування запобіжного заходу, оскільки у справі необхідно виконати ряд слідчих (процесуальних) дій, без яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручитель дійсно може впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.

Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у ході судового розгляду докази, документи та пояснення, надані особою, який виявив бажання бути поручителем підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що взаємовідносини з підозрюваним не гарантує реальний вплив на поведінку підозрюваного, значно ускладнить його контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків.

Враховуючи викладене, а також підвищену суспільну небезпеку інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_8 про взяття підозрюваного на поруки.

Водночас, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також те, що він тривалий період перебуває під вартою, слідчий суддя вважає за можливе обрати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

З урахуванням фактичних обставин справи, даних, які характеризують особу підозрюваного, вимог кримінального процесуального законодавства України та практики Європейського суду з прав людини, а також з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, слідчий суддя вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

У свою чергу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом до 22 вересня 2021 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчим суддею також було враховано вік підозрюваного та стан його здоров`я, його майновий та сімейний стан, репутацію, відсутність судимостей, а також інші обставини, що характеризують його особу та спосіб життя.

Також слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житлі, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 21, 22, 177-179, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 532, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 вересня 2021 року включно.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного, а контроль за її виконанням на прокурора.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1