У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням, погодженим прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за №0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт на речі, які були вилучені в ході огляду та в ході затримання ОСОБА_7 , а саме:

1.Грошові кошти в сумі 2250 Євро, та 1900 грн;

2. Мобільний телефон «Хуавей», чорного кольору ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 із сім-картками;

3. Записник із рукописними записами;

4. Три шомполи для чистки військової зброї;

5. Також було вилучено вказаний автомобіль «Део матіз», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Вимоги клопотання мотивовані тим, що 0 22:00 год. 30.08.2021 ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, під час затримання добровільно видав грошові кошти в сумі 2250 Євро, та 1900 грн. Разом із тим, о 23:10 год. 30.08.2021 було проведено огляд місця події, зокрема автомобіля «Део матіз», державний номерний знак НОМЕР_3 в ході якого виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон «Хуавей», чорного кольору ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 із сім-картками 2) записник із рукописними записами, 3) Три шомполи для чистки військової зброї; 4) Також було вилучено вказаний автомобіль «Део матіз», державний номерний знак НОМЕР_3 . Так, згідно постанови слідчого від 31.08.2021 вищевказані вилучені речі були визнані речовими доказами. З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень та спростування або підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень (злочинів), орган досудового розслідування приходить до висновку, що на вилучені речі необхідно накласти арешт.

Слідчий під час судового засідання клопотання підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Власник майна та його представник під час судового засідання заперечували щодо задоволення клопотання в частині накладення арешту на вилучений автомобіль. Просили повернути вилучений транспортний засіб на відповідальне зберігання власнику або законному володільцю.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно змісту ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Слідчим суддею зі змісту доданого до клопотання витягу ЄРДР встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 30.08.2021 ОСОБА_7 затримано працівниками поліції 30.08.2021 року о 22 год. 00 хв. Під час затримання добровільно видав грошові кошти в сумі 2250 Євро та 1900 грн.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 30.08.2021 вбачається, що о 23:10 год. 30.08.2021 було проведено огляд місця події зокрема автомобіля «Део матіз», державний номерний знак НОМЕР_3 в ході якого виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон «Хуавей», чорного кольору ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 із сім-картками 2) записник із рукописними записами, 3) три шомполи для чистки військової зброї; 4) також було вилучено вказаний автомобіль «Део матіз», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Виходячи з аналізу положення ч. 1 ст. 98 КПК України, слідує, що лише після того, як слідчий, прокурор встановить належність певних матеріальних об`єктів до кримінального провадження (вони були знаряддям вчинення злочину, зберегли або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій), він складає вмотивовану постанову про визнання їх та приєднання до кримінального провадження як речових доказів.

Постановою слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 вилучені під час огляду місця події 30.08.2021 та затримання ОСОБА_7 речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000008.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Внесене слідчим в межах кримінального провадження №0000008 від 30.03.2021 клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та подано у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив збереження речових доказів у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим у поданому клопотанні доведено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заходу забезпечення у виді накладення арешту на вилучені під час проведення огляду місця події речі може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що в свою чергу може зашкодити виконанню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників вилученого майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, при розгляді клопотання в частині накладення арешту на вилучений автомобіль "Део матіз", державний номерний знак НОМЕР_3 , наявна правова підстава для арешту майна, слідчим доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак, порушеними слід вважати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власника такого майна. Зокрема, у судовому засіданні представником власника майна подано письмові заперечення на заявлене клопотання в частині накладення арешту на автомобіль та додано свідоцтва про народження дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено, що з метою належного піклування за малолітніми дітьми та пошуку роботи транспортний засіб є вкрай необхідним.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Слідчим суддею під час розгляду клопотання на вищезазначене майно встановлено, що автомобіль «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_3 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що таке авто може бути засобом вчинення кримінального правопорушення та як і інше вилучене майно, є речовим доказом, проте слідчим не доведено, що існує можливість приховування, пошкодження, псування, або інше перетворення чи знищення вказаного автомобіля власником майна, а також необхідність такого обмеження права власності та з урахуванням його наслідків.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання частково, шляхом накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні слідчого, проте автомобіль марки «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_3 слід повернути власнику або законному володільцю на відповідальне зберігання до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Вимогами ч. 1 та ч. 2 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Вказаний спосіб арешту даного автомобіля, на переконання слідчого судді, буде найменш обтяжливий для власника, та в повній мірі забезпечить збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що даних про настання особливих негативних наслідків для осіб від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт під час судового розгляду не отримано.

При вирішенні питання про арешт іншого майна слідчим суддею враховані правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, з первинною кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, з`ясувавши обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, слідчим доведено підстави для застосування арешту майна з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, які були вилучені в ході огляду місця події та в ході затримання ОСОБА_7 , а саме:

1.Грошові кошти в сумі 2250 Євро, та 1900 грн;

2.Мобільний телефон «Huawei» чорного кольору ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , НОМЕР_4 із сім-картами;

3. Записник із рукописними записами;

4. Три шомполи для чистки військової зброї;

5. Транспортний засіб «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_3 - шляхом заборони відчуження вказаного авто.

Транспортний засіб «Daewoo Matiz», державний номерний знак НОМЕР_3 передати власнику або законному володільцю на відповідальне зберігання.

Попередити відповідальну за збереження майна особу про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.09.2021.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1