ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/124/22 Справа № 698/355/21 Категорія: ч.1 ст.187, ч.1 ст.152, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярошівка, Катеринопільського району, Черкаської області, громадянина України, українця, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі:

-за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 152 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишений попередній - тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахується з моменту набрання даним вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 12 січня 2021 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасований арешт на майно (речові докази), згідно ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.01.2021.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої, судово-дактилоскопічної, судово-психологічної, судової молекулярно-генетичної експертизи в загальній сумі 29014,08 грн. (двадцять дев`ять тисяч чотирнадцять гривень 08 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Звенигородської міської ради Черкаської області витрати понесені КНП «Звенигородська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області на лікування потерпілої ОСОБА_10 в загальній сумі 3 194 грн. 70 коп. (три тисячі сто дев`яносто чотири гривні 70 копійок)

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И В:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що він будучи неповнолітнім, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді посягання на майно, здоров`я і життя, потерпілої і бажаючи їх настання, 11.01.2021 в смт. Єрки, Звенигородського району, Черкаської області, вчинив розбійний напад на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для її життя чи здоров`я та з погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя чи здоров`я за наступних обставин.

Перебуваючи близько 19 години 11.01.2021 на території відкритої місцевості неподалік будинків 46 та АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 , тримаючи у руці ніж, заздалегідь приготований для вчинення розбійного нападу, наздогнав ОСОБА_10 , яка рухалася попереду нього на відстані декількох метрів, та, схопивши її рукою за шию ззаду і приставивши ножа, місцезнаходження якого в ході досудового розслідування не встановлено, що є предметом з колюче - ріжучими властивостями, придатним заподіяти небезпечну для життя шкоду здоров`ю особи, до її спини, утримуючи таким чином ОСОБА_10 та змушуючи до руху в напрямку річки Шполка, й одночасно, застосовуючи у такий спосіб насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_10 у вигляді придушення за шию та, демонструючи у такій формі погрозу застосування до ОСОБА_10 насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, шляхом приставляння ножа до тулуба потерпілої, яку остання сприймала як реальну, зажадав від ОСОБА_10 передачі наявного майна, на що ОСОБА_10 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, віддала ОСОБА_9 власний мобільний телефон марки «Redmi5A», ринкова вартість якого відповідно станом на 11.01.2021 могла становити 1250 грн., а також грошові кошти в сумі 300 грн.

Внаслідок розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 , ОСОБА_9 відкрито заволодів її майном на загальну суму 1550 грн. та заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді садна та синця на шиї, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і спричинені дією тупого предмету (предметів).

Він же, одразу після скоєння розбійного нападу на ОСОБА_10 , 11.01.2021 після 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на відкритій місцевості, неподалік будинків 46 та АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом потерпілої ОСОБА_10 на статеву свободу та статеву недоторканість, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді вчинення дій сексуального характеру стосовно потерпілої і, бажаючи їх настання, застосовуючи фізичне та психологічне насильство до ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на зґвалтування, яке виразилось в утриманні потерпілої шляхом тримання рукою за шию і притисканням ножа, місцезнаходження якого в ході досудового розслідування не встановлено, до спини, що потерпіла сприймала як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, спонукав її йти в напрямку моста біля річки Шполка в смт. Єрки Звенигородського району Черкаської області, де, використовуючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_10 , яка, злякавшись за своє життя, не могла чинити йому активного опору, незважаючи на її благання не вчиняти дій сексуального характеру, наказав зняти одяг і стати на коліна, після чого, вчинив стосовно ОСОБА_10 дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої

Він же, в подальшому, 11.01.2021, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території смт. Єрки Звенигородського району, Черкаської області, на відкритій місцевості, неподалік будинків 46 та АДРЕСА_1 , відразу після скоєння розбійного нападу на ОСОБА_10 , під час якого відкрито заволодів її майном на загальну суму 1550 грн та зґвалтування ОСОБА_10 , вважаючи, що остання його побачила та усвідомлюючи у зв`язку з цим, що вона може викрити його у вчиненні указаних кримінальних правопорушень, з метою недопущення цього і для приховання скоєних стосовно ОСОБА_10 злочинів, за раптово виниклим умислом вирішив скоїти вбивство ОСОБА_10 . Для цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 і бажаючи їх настання, повалив ОСОБА_10 на землю, після чого затуляв їй рукою необхідні для забезпечення життєдіяльності організму людини органи дихальної системи носової і ротової порожнини, а коли ОСОБА_10 намагалася прибрати його руки, завдав їй 3 (три) удари ножем, місцезнаходження якого в ході досудового розслідування не встановлено, що є предметом з колюче - ріжучими властивостями, придатним заподіяти небезпечну для життя шкоду здоров`ю, у життєво-важливий орган, через який проходять різні шляхи забезпечення життєдіяльності людини такі як стравохід, гортань, трахея, кровоносні судини: артерії та вени, а саме в область шиї зліва, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді: колюче-різаних ран м`яких тканин шиї, від яких, відповідно до картки виїзду швидкої медичної допомоги № 439А від 11.01.2021 Звенигородської станції екстреної швидкої медичної допомоги виникла венозна кровотеча, одночасно повідомляючи ОСОБА_10 , що їй недовго залишилось жити і вона невдовзі помре, оскільки перерізав їй сонну артерію. Виконавши усі дії, які ОСОБА_9 вважав необхідними вчинити для доведення злочину до кінця, а саме для позбавлення ОСОБА_10 життя, вважаючи, що від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 померла, він залишив місце вчинення злочину, не закінченого з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 змогла підвестися та звернулася за допомогою до інших осіб та їй було своєчасно надано медичну допомогу, та позбувся знаряддя скоєння злочину ножа, місцезнаходження якого в ході досудового розслідування не встановлено. В результаті таких протиправних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді колюче-різаних ран м`яких тканин шиї, які спричинені предметом з колюче-ріжучими властивостями, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також саден на лівому крилі носа, садна та синця на шиї, які спричинені дією тупого предмету (предметів), і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком районного суду в своїх апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання, пом`якшити ОСОБА_9 міру покарання так як призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного правопорушення та особі обвинуваченого.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що районний суд в недостатній мірі врахував пом`якшуючи обставини. В недостатній мірі враховано поведінку Роздорожнього під час досудового розслідування, який сприяв у встановленні всіх обставин по справі. Під час слідчого експерименту показав при яких обставинах були отримані тілесні ушкодження потерпілою. Крім того, районний суд не врахував в достатній мірі того, що Роздорожній під час досудового розслідування та в судовому засіданні визнав свою вину, розкаявся, давав правдиві покази, просив вибачення у потерпілої за свої дії. Також захисник вказує, що Роздорождній є неповнолітнім, має постійне місце проживання по місцю реєстрації своєї співмешканки з якою має на утриманні малолітню дитину, посередньо характеризується, притягується до кримінальної відповідальності вперше та неофіційно працює.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок районного суду змінити, пом`якшити йому міру покарання. Доводи наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого ідентичні доводам апеляційної скарги його захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника ОСОБА_8 , який підтримав вимоги викладені в апеляційних скаргах, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, представника служби у справах дітей, яка не заперечила проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилась, направила суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, судове рішення залишити без змін.

Обвинувачений про час та місце судового розгляду справи належним чином повідомлений через адміністрацію СІЗО, в суд не доставлявся з урахуванням вимог ч.4 ст.401 КПК України. Від обвинуваченого Роздорожнього не надходило заяв про його доставку в зал апеляційного суду та клопотань про відкладення судового засідання. При цьому в апеляційних скаргах не ставиться питання про погіршення його становища.

Законний представник обвинуваченого в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надходило заяв про відкладення апеляційного розгляду.

Оскільки від законного представника обвинуваченого та самого обвинуваченого Роздорожнього не надходило заяв про відкладення судового засідання, вони повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, їх явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою та не перешкоджає апеляційному розгляду і ухвалення судового рішення по суті апеляційних вимог, то колегією суддів ухвалено рішення про розгляд справи за відсутністю вказаних осіб, з приводу чого винесена ухвала без видалення до нарадчої кімнати на підставі ч.4 ст.405 КПК України.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_9 судом кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); за ч. 1 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування); за ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України - закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з метою приховати інші кримінальні правопорушення (закінчений замах на умисне вбивство з метою приховати інші кримінальні правопорушення).

Враховуючи ту обставину, що в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника висновок про доведеність винуватості та кваліфікацію його дій не оспорюється, Роздорожній винуватість визнав в повному обсязі та повністю підтвердив фактичні обставини кримінального правопорушення, висновок суду відповідає фактичним обставинам справи, тому в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Доводи в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень і його особі внаслідок суворості, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Положеннями ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При призначенні покарання, місцевий суд дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вину в інкримінованих діяннях за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України визнав повністю, що свідчить про його відношення до скоєного, має негативну характеристику, офіційно не працевлаштований, думку потерпілої, яка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, наявність пом`якшуючих покарання обставин вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім та щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. При цьому районним судом враховано, що одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким, раніше до кримінальної відповідальності обвинувачений Роздорожній не притягувався, на спеціальних обліках не перебуває, схильний до вживання алкогольних напоїв. Місцевим судом в межах санкцій ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 15, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Пом`якшуючи покарання обставини, які зазначені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого були враховані місцевим судом в повному обсязі при вирішенні питання про вид та розмір призначеного обвинуваченому Роздорожньому покарання.

Доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про те, що Роздорожній має постійне місце проживання по місцю реєстрації своєї співмешканки з якою має на утриманні малолітню дитину, не є підставою для призначення останньому більш м`якого покарання. Тим більше, відсутні відомості про батьківство Роздорожнього вказаної дитини та докази про наявність на фактичному утриманні обвинуваченого Роздорожнього малолітньої дитини.

Також, місцевим судом при обранні виду та розміру покарання обвинуваченому Роздорожньому, який є неповнолітнім були враховані вимоги ч.1, ч.3 ст.102 КК України, тобто за особливо тяжкий злочин неповнолітньому призначається покарання на строк не більше десяти років.

При цьому, районним судом враховані конкретні обставини кримінального правопорушення, кількість та механізм тілесних ушкоджень, поведінку як під час скоєння кримінального правопорушення, так і після цього.

Таким чином, районним судом при визначенні розміру покарання в достатній мірі були враховані всі ті обставини про які вказують обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом вимог статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Роздорожньому остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років через його суворість, в апеляційних скаргах не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді