Справа №585/2321/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/427/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

29 вересня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/2321/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021, якою до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді через істотні порушення вимог КПК, невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 на домашній арешт, оскільки ухвала є незаконною та необґрунтованою, вказані слідчим суддею ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст.177 КПК відсутні, підозрюваний має усталені соціальні зв`язки та постійне місце проживання разом з престарілою бабусею.

09.08.2021 до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Роменської окружної прокуратури, звернувся слідчий СВ Роменського ВП ГУНП України в Сумській області, яке обгрунтоване тим, що будучи раніше неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та громадської безпеки, маючи не зняту та не погашену судимість, в той час, коли обвинувальний акт направлено до суду, 30.07.2021 близько 17:30 ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 проникли до будинку АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 на суму 3416 грн.

30.07.2021 до ЄРДР за № 0000426 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, а 06.08.2021 о 17:00 ОСОБА_8 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні цього правопорушення.

Зважаючи на те, що в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави.

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10.10.2021 і визначена застава у розмірі 45400 грн. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також оцінюючи сукупність наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його особу, майновий та сімейний стан, слідчий суддя визначив заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК.

До початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_11 , підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_12 надійшли письмові заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі сторін судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч. 4 ст. 107 та ч. 4 ст. 405 КПК.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, а також неможливості застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою для запобігання вказаним ризикам.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6-ти років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризикам.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Крім того, мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК) також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та громадської безпеки, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення вчинив в той час, коли обвинувальний акт відносно нього був направлений до суду. Крім того, підозрюваний офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування, а також наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання/покращення матеріального становища, що у сукупності з зазначеними вище обставинами, також об`єктивно свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжний заходів для запобігання існуючим ризикам.

Доводи апеляційної скарги про наявність міцних соціальних зв`язків та постіне місце проживання з бабусею, в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ця обставина повинна враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів на підтвердження обставин, які викладені в клопотанні про продовження запобіжного заходу та недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2021 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4