ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1385/21 Справа № 204/4734/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001563 за ч. 2 ст. 190 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5
скаржника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001563 за ч. 2 ст. 190 КК України.
Накладено арешт на майно шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, а саме на належний ПАТ КБ Приватбанк, що розташований за адресою: м.Дніпро, вул. І.Фучика, 28 банківський сейф №33 з його вмістом, який належить ОСОБА_10 , розміром 410*290*100, а також на інші банківські сейфи із вмістом, які належать ОСОБА_10 .
Слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах клопотання в наявності правові підстави для арешту зазначеного банківського сейфу № НОМЕР_1 , який є об`єктом кримінально-протиправних дій, з метою його збереження. Зазначений банківський сейф №33 постановою слідчого визнано речовим доказом і в подальшому може бути використано в якості доказу в кримінальному провадженні.
В апеляції:
- адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 25 червня 2021 року, оскільки розгляд вказаної ухвали відбувався без участі ОСОБА_10 , а копію вказаної ухвали він отримав 16 серпня 2020 року.
Також скаржник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з істотним порушенням вимог чинного законодавства.
Зазначає, що ОСОБА_6 є фактично власником усього майна померлого ОСОБА_10 , оскільки останній не мав інших дітей, а тому є єдиною спадкоємицею всього майна свого батька.
Вказує на те, що події кримінального правопорушення відсутні, а отже відпала потреба у застосуванні арешту майна, крім того адвокат зазначає, що йому достеменно відомо, що ОСОБА_11 подала заяву про закриття кримінального провадження, у зв`язку з тим, що подія кримінального правопорушення була взагалі відсутня.
Не зрозумілим для адвоката є те, яким чином ОСОБА_10 визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, адже вона ніякого відношення до майна померлого не має, а довіреність припиняє свою дію після смерті довірителя.
Вважає, що ОСОБА_10 таким чином намагається вирішити в рамках кримінального провадження цивільно-правові відносини, навмисно перешкоджає ОСОБА_6 законно вступити у спадщину.
Вказує на відсутність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, оскільки жодній особі не повідомлено про підозру, що також свідчить про те, що у застосуванні арешту на банківський сейф взагалі не має потреби.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку скаржника та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Вирішуючи питання дотримання строку оскарження судового рішення, колегія суддів, керуючись вимогами ч.3 ст. 395 КПК України, згідно яких, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, а тому, оскільки оскаржувану ухвалу від 25.06.2021 було винесено без скаржника, а її захисник отримав копію ухвали 16.08.2021 року, що підтверджується розпискою в матеріалах справи ( а.с.27), апеляція захисником надана до районного суду 20.08.2021 року, тому колегія суддів вважає що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не порушено, у зв`язку з чим його поновлення не потребує.
Доводи апеляції щодо необґрунтованості накладення арешту на майно є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.
За наявними матеріалами долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що 31 грудня 2020 року до ЄРДР за № 0001563 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме невстановлені особи намагаються незаконно шляхом обману заволодіти цінностями, які зберігаються у банківському сейфі, що зберігається у відділенні банку Приватбанк, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. І. Акінфієва, 28.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За таких обставин, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання, враховано правову підставу для накладення арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для підозрюваного або інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч. 2 ст. 173 КПК України, тому необхідність накладення арешту на вказане майно обґрунтована та доцільна.
Та обставина, що відсутня підозра, оскільки жодній особі не повідомлено підозра, не є обставиною яка перешкоджає на підставі вказаних норм закону на даній стадії здійснювати забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, якщо воно визнано і відповідає критеріям речових доказів.
Щодо ствердження захисника, що кримінальне провадження закрито, то під час апеляційного розгляду стороною захисту не було цього доведено та надано будь-яких підтверджувальних документів.
Отже, оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у чіткій відповідності до положень кримінального процесуального закону, а доводи апеляцій адвоката не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим апеляційні вимоги задоволенню не підлягають, а оскаржувана ухвала повинна бути залишена без змін.
У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001563 за ч. 2 ст. 190 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4