Справа № 144/1717/21
Провадження № 1-кп/144/15/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022 року смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000131 від 06.11.2021 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мишарівка Гайсинського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и в :

06.11.2021 близько 13 години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході сварки із ОСОБА_5 , яка також там перебувала, діючи умисно, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком правої руки наніс ОСОБА_5 один удар в область обличчя, заподіявши у такий спосіб останній, згідно висновку судово-медичного експерта № 69 від 09.11.2021, тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівої вилиці, синця в ділянці верхньої губи зліва, садна в ділянці верхньої губи зліва, синця на слизовій оболонці верхньої губи зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК як умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Вказав, що дійсно 06.11.2021 близько 13 години, перебуваючи у АДРЕСА_1 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 під час конфлікту, який виник між його дружиною та потерпілою на грунті довготривалих неприязних стосунків, що склалися між ними.

ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся, запевнив суд, що зробив для себе належні висновки та у подальшому не буде вчиняти подібних правопорушень. Зазначив, що не має можливості сплатити штраф, але готовий понести покарання у виді громадських робіт.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні не викликають сумнівів у суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності визнання ним винуватості в інкримінованому діянні.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 06.11.2021 близько 13 години, перебуваючи по АДРЕСА_1 на грунті існуючих тривалий час неприязних відносин, між нею та дружиною обвинуваченого виник конфлікт, під час якого обвинувачений наніс потерпілій удар в область обличчя, внаслідок чого вона впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді синців та саден. Висловила думку, що при призначенні міри покарання стосовно обвинуваченого покладається на розсуд суду.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, запропонував обмежитися допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та потерпіла погодилися з думкою прокурора.

Беручи до уваги, що фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, суд на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визнав їх встановленими у судовому засіданні та вважав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, суд переконався у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено про позбавлення права на оскарження в апеляційному порядку визнаних ними фактичних обставини справи.

Допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши наданий прокурором висновок експерта № 69 від 08.11.2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд з прав людини вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обираючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який за місцем проживання характеризуються позитивно, одружений, не працює, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, відповідно до ст. 12 КК є кримінальним проступком проти здоров`я людини.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючої покарання обставини (щире каяття), критичне ставлення обвинуваченого щодо вчиненого, відомості про особу обвинуваченого, його майновий стан (непрацевлаштований), суд вважає недоцільним призначати покарання у виді штрафу, запропоноване прокурором, а беручи до уваги неможливість призначення покарання у виді виправних робіт, призначає ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК, що на переконання суду буде достатнім як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали кримінального провадження не містять.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися.

Підстав для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

Апеляційна скарга на вирок суду в іншій частині може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1