УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001411 від 06.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, 06.12.2021 року близько 18:20 години водій ОСОБА_5 1999 р.н. керуючи автомобілем «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі «Одеса Южне» 39 км. біля с. Візирка Лиманського району Одеської області, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 1972 р.н, який рухався по проїзній частині в попутному напрямку. Внаслідок ДТП велосипедист загинув на місці пригоди.

Під час огляду місця ДТП транспортний засіб «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_1 направлено на спец. майданчик тимчасового утримання транспортних засобів №7 за адресою: м. Одеса вул. Станційна 27-а у зв`язку із необхідністю проведення судових автотехнічних експертиз.

06.12.2021 автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою встановлення істини по кримінальному провадженню та з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди потрібне детальне дослідження зазначених транспортних засобів за участю спеціалістів у галузі автотехніки та трасології.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у арешті автомобіля «Toyota Corolla» р/н НОМЕР_1 , який має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що в свою чергу, свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна.

Крім того, арешт транспортного засобу необхідний для проведення експертних досліджень, з метою встановлення слідів та ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної події, а також для з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 07.12.2021 року, транспортний засіб визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №0001411 від 06.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, а не накладення арешту на майно може призвести до його знищення або приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереженні, а також для забезпечення, в подальшому, проведення необхідних експертних досліджень та слідчих дій з вказаним велосипедом, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001411 від 06.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль «Toyota Corolla», р/н НОМЕР_1 , 1998 року випуску, відповідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 від 25.11.2016 року належить ОСОБА_7 , з подальшим утриманням транспортного засобу на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1