У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000034.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з

Кіровоградського районного суду Кіровоградської області)

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року задоволено клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000034 від 07.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна.

Накладено арешт на майно, виявленого та вилученого 10-11.08.2021 у ході проведення обшуку у домоволодінні, за місцем проживання ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено:
- аркуші паперу зовні схожі на іноземну валюту долар США в кількості 660 купюр номіналом по 100 доларів США у загальній сумі 66 тисяч доларів США;
- зошит в лінію в обкладинці зеленого кольору з чорновими записами;
- сумку зеленого кольору;
- предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «Wilson 9мм made USA»;
- предмети, зовні схожі на магазини до пістолету «Wilson» з маркуванням PMAG 15 № НОМЕР_1 та PMAG 27 № НОМЕР_2 ;
- предмети зовні схожі на набої в кількості 29 шт. з маркуванням «LUGERN 9mm»;
- предмет зовні схожий на глушник до пістолета з маркуванням «GEMTECH S08-26660 9мм»;
- предмет, зовні схожий на карабін з маркуванням SKS № НОМЕР_3 з магазином;
- предмет схожий на пістолет з глушником з маркуваннями « НОМЕР_4 » з магазином;
- предмет зовні схожий на малокаліберний набій з маркуванням «V»;
- два предмети зовні схожі на стволи до зброї з нарізами всередині;
- предмет зовні схожий на арбалет та 21 стріла до нього з яких: 9 шт. з маркуванням 8.8 мм, 3 шт. з маркуванням 2219 та 9 шт. без маркування;
- мобільний телефон марки Samsung SM-G950FD серійний номер НОМЕР_5 , з сім-карткою НОМЕР_6 в гумовому чохлі чорного кольору;
- предмет, зовні схожий на рушницю з маркуванням « НОМЕР_7 » 1917 року в чохлі кольору камуфляж;
- предмет, зовні схожий на рушницю з маркуванням на стволі « НОМЕР_8 ».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи адвокат ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що слідчий судді дійшов помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на вказане майно.

Апелянт вважає, що при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зазначив, що ОСОБА_6 на час розгляду клопотання не є підозрюваним у зазначеному кримінальному правопорушенні, і навіть не допитувався органом досудового розслідування на час розгляду клопотання в процесуальному статусі свідка.

На думку апелянта, винесення постанови про визначення майна речовим доказом, не може бути єдиною підставою для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Захисник вказав, що розгляд клопотання слідчого було проведено з порушенням права власника майна на захист, оскільки про розгляд клопотання власники майна не були повідомлені.

Також захисником зазначено, що з клопотанням звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки клопотання подано неналежною особою.

Вважає, що вилучення мобільного телефону разом із сім-карткою суперечить положенням ст. 168 КПК України, а тому є незаконним. Також вважає, що вилучені грошові кошти не мають ніякого відношення до грошей, про які йдеться в ухвалі про арешт майна.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 07.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, дійшов висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98, 167 КПК України, та наявні обгрунтовані підстави вважати, що вилучені речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим першої статті 170 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах третьої особи - ОСОБА_6 , доводи поданої апеляційної скарги підтримав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, позиції учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив таке.

З огляду на викладені в апеляційній скарзі доводи, що представник третьої особи ознайомився з оскаржуваною ухвалою 18.08.2021, а апеляційна скарга подана до суду 19.08.2021, строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 395 КК України, не пропущено.

Що стосується доводів апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали, апеляційний суд встановив таке.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено у період з 10.08.2021 до 11.08.2021 у ході проведення обшуку у домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_6 .

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 про підозру не повідомлено.

За таких обставин, власник майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, а саме ОСОБА_6 , на даному етапі досудового розслідування у даному кримінальному провадженні має статус третьої особи.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 , що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України.

З цих підстав рішення слідчого судді не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки клопотання подано не уповноваженою особою.

Крім того, визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні не може бути безумовною підставою для арешту майна, оскільки у цьому випадку клопотання подано особою, що не наділена правом звернення до суду.

З урахуванням наведених порушень КПК України, інші доводи апеляційної скарги, є передчасними.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, як такого, що внесене до суду із порушенням вимог КПК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах третьої особи ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2021 року, якою накладено арешт на майно, яке виявлено та вилучено при проведенні обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000034 від 07.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України про арешт майна відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3