Справа № 346/2788/21
Провадження № 1-кп/346/499/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/499/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.04.2021 року за № 0000158, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений умисно завдав удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Вказаний кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

20.04.2021 року близько 13:00 год. обвинувачений, перебуваючи в м. Коломия, по вул. Мазепи, поруч з будинком Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ, вчинив словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_2 .

В подальшому обвинувачений умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоров`я потерпілого, наніс один удар кулаком правої руки в область верхньої губи, в результаті чого останньому завдано фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав частково. При цьому обвинувачений суду пояснив, що конфлікт між ним та потерпілим виник на парковці з приводу того, що його батько ОСОБА_10 , заїжджаючи на стоянку транспортних засобів, мав намір запаркуватися. Коли звільнилося місце, обвинувачений став на нього, не дозволяючи заїхати транспортному засобу потерпілого, але він сказав, що зараз йому покаже та вдарив обвинуваченого «з голови», в результаті чого в останнього пішла кров з носа, відчував біль в носі близько тижня, але не звертався з відповідною заявою. Обвинувачений також зазначив, що не хотів, щоб потерпілий знімав його, а останній його вдарив, з приводу чого прийшов його батько. Потерпілий наближався до батька, тому обвинувачений подумав, що він його вдарить та відштовхнув потерпілого, а батько вдарив останнього. Потерпілому обвинувачений наніс удар чи то в бороду, чи в шию, точно не пам`ятає. При намаганні добровільного вирішення даного конфлікту потерпілий зазначив, що потратив 15 000 грн., однак, вказаних коштів у обвинуваченого не має. Якби стояло питання про примирення, обвинувачений готовий сплатити потерпілому разом з батьком близько 5 000 грн. Цивільний позов потерпілого визнає частково в сумі близько1 500 2 000 грн.

Однак, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який працює завідувачем центральної районної аптеки та пояснив, що приїхав забрати сина зі школи, однак, на стоянці вільних місць не було через будівельні роботи. Під`їхав обвинувачений разом з батьком та заблокували йому виїзд. Згодом підійшов обвинувачений та в наказній формі сказав від`їхати, а потерпілий сказав почекати поки звільниться місце. Після звільнення місця, він сказав, що це місце батька, але потерпілий повідомив, що іменних місць не має. Згодом підійшов його батько і почав ображати нецензурними словами, а потерпілий намагався зафільмувати цей момент, однак, вони намагалися «вибити» його телефон з рук. В цей час батько наніс потерпілому удар в око, а обвинувачений - в ніс. Потерпілий викликав поліцію та швидку, однак, обвинувачений з батьком сіли в автомобіль та втекли, а він потрапив в лікарню, де лікувався. Ударів він не наносив. Вказує, що конфлікт відбувався в присутності його дитини, яка тривалий час плакала та переживала, оскільки не могла зрозуміти поведінки цих осіб. В цій справі потерпілий не вимагає від обвинуваченого відшкодування майнової шкоди (на лікування), оскільки лікував око, а не ніс. Конфлікт на його думку може бути врегульовано при сплаті обвинуваченим 10 000 грн. та витрат на правову допомогу. Просить призначити обвинуваченому максимально можливе покарання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, а саме просить стягнути з обвинуваченого на його користь 25 000 грн. відшкодування моральної шкоди та 2 500 грн. витрат, пов`язаних з правовою допомогою;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 14.06.2021 року потерпілого ОСОБА_11 , згідно з яким останній зазначив, що 20.04.2021 року обвинувачений наніс один удар кулаком правої руки в область верхньої губи, в результаті чого завдано фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень (а.п. 56, 57);

-даними протоколу огляду місця події від 14.06.2021 року та фототаблицями до нього, згідно з якими оглядом місця події являється ділянка місцевості, що за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розміщена Коломийська міськрайонна філія Івано-Франківського ЦЗ, позаду якої наявні паркувальні місця (а.п. 58-61);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.06.2021 року та фототаблицями до нього, за участю свідка ОСОБА_12 в присутності двох понятих, згідно з якими свідок, перебуваючи в м. Коломия, по вул. Мазепи, позаду будинку Коломийської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ (на фото № 1) вказала місце, де безпосередньо відбувся словесний конфлікт 20.04.2021 року між ОСОБА_6 та двома невідомими особами чоловічої статі, а також відтворила (скерувала) кут удару кулаком правої руки в область ока невідомим чоловіком на вигляд 50-55 років, а також кут удару невідомої особи чоловічої статі на вигляд 18-22 роки, завданого в область обличчя під час вказаного конфлікту (а.п. 64-67);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2021 року, згідно з яким в присутності двох понятих свідок ОСОБА_12 впізнала особу ОСОБА_8 (на фото № 2), який наніс один удар кулаком правої руки під час подій, що мали місце 20.04.2021 року близько 13:00 год. в м. Коломия, по вул. Мазепи, 4, Івано-Франківської області (а.п. 78,79);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.06.2021 року та фототаблицями до нього, за участю потерпілого ОСОБА_6 в присутності двох понятих, згідно з якими ОСОБА_6 детально вказав про конфлікт, що мав місце 20.04.2021 року близько 13:00 год., а також відтворив (скерував) кут удару кулаком правої руки в область обличчя, завданого невідомою особою чоловічої статі на вигляд 18-22 роки під час вказаного конфлікту (а.п. 74-77);

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2021 року, згідно з яким в присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу ОСОБА_8 (на фото № 1), якого бачив під час словесного конфлікту та під час якого потерпілому ОСОБА_6 завдано удар в область ока та губ (обличчя (а.п. 80, 81));

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14.06.2021 року та фототаблицями до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_8 в присутності двох понятих, згідно з якими ОСОБА_8 детально вказав про конфлікт, що мав місце між ним та потерпілим 20.04.2021 року близько 13:00 год., а також відтворив кут удару кулаком правої руки, що був завданий ним в область верхньої губи, в результаті якого потерпілому ОСОБА_6 завдано фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень (а.п. 68-73).

Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого, в судовому засіданні пояснила, що разом із чоловіком забирали сина зі школи. На парковці вона поклала портфель у автомобіль чоловіка і разом із сином йшли до магазину, однак, дійшовши до дитячої церкви, повернулися та побачила, що між її чоловіком та молодим хлопцем відбувся словесний конфлікт. Не встигнувши сісти в автомобіль, до них під`їхав інший автомобіль, що перекрив їм дорогу, та підійшов старший чоловік, який вдарив потерпілого в око, а за ним молодий хлопець, який завдав потерпілому удару в ніс, якого вона згодом впізнала та який присутній в залі судового засідання - Панько. Свідок зазначила, що чітко бачила момент нанесення удару. Початку конфліктної ситуації свідок не бачила.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого, потерпілого, протоколи проведення слідчих експериментів та пред`явлення для впізнання з фототаблицями до них, є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_8 .

Суд, оцінивши докази у відповідності до ст.94 КПК України, та провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст.337 КПК України, приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні в судовому засіданні доведена повністю.

Отже, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.126 КК України, оскільки він умисно завдав удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 850 грн., враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, а саме щире каяття. У вирішенні цивільного позову покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого зазначає, що умисел обвинуваченого на завдання удару потерпілому не доведено, тому кримінальне провадження слід закрити за недоведеністю; щодо цивільного позову зазначив, що обвинувачений частково його визнав, однак, вважає, що потерпілим заявлено суму цивільного позову, щодо якої вони не змогли домовитися.

Суд, щодо позиції прокурора в частині наявності пом`якшуючої обставини (щире каяття), вважає за необхідне звернути увагу на послідовну практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 від 15.11.2021 року.

Однак, обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження не визнав усіх обставин кримінального правопорушення, зокрема, вину визнав частково, його захисник просив закрити кримінальне провадження, посилаючись, у тому числі, на відсутність доведеності його умислу на спричинення удару потерпілому, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на часткове визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який не судимий (а.п. 55), його молодий вік, на обліках в лікаря-наркола та лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 54).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст.126 КК України, а саме у виді штрафу, оскільки необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, на думку суду, буде саме такий вид покарання.

Вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд вирішує з урахуванням глибини і тривалості його душевних страждань. Суд бере до уваги перенесені потерпілим фізичні страждання, нервові потрясіння, душевні переживання, а також необхідність прикладення зусиль для відновлення звичайних життєвих зв`язків, порушених протиправною поведінкою обвинуваченого. Тому з урахуванням засад розумності та справедливості розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає як 1 500 гривень, а заявлений потерпілим розмір такого відшкодування (25 000 грн.) є явно завищеним та не відповідає перенесеним стражданням. Крім того, з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн., оскільки вони підтверджені належними і допустимими доказами, а саме відповідними квитанцією, актом виконаних робіт (а.п. 29,30).

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 129, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , 1 500 (одну тисячу) гривень відшкодування моральної шкоди та 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1