КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на суму 1 700 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ніч з 04 на 05 серпня 2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з будинком № 7 по вул. Симиренка у м. Києві, незаконно, тобто за відсутності законних підстав і поза волею власника, проник до іншого володіння особи, а саме до салону транспортного засобу автомобіля марки «СІТРОЕН» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 . Проникнувши до салону вказаного автомобіля, ОСОБА_7 заснув, а ранком 05 серпня 2020 року був виявлений власником, який припинив його злочинні дії, викликавши патрульну поліцію.
Заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, виключивши з переліку майна, яке обвинувачений намагався викрасти, посилання на зарядний пристрій «Хуавей» та рибальські снасті.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор зазначає, що суд першої інстанції помилково перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на ч.1 ст.162 КК України. Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доводиться дослідженими доказами, і зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_6 та результатами огляду місця події, в ході якого було виявлено гальмівні колодки, розвідний ключ та набір ключів, які до цього перебували в багажнику та бардачку автомобіля. Переміщення вказаного майна в салон автомобіля свідчить про наявність у обвинуваченого умислу на його викрадення, який він не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки обвинувачений заснув в салоні автомобіля внаслідок стану алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що в ніч з 4 на 5 серпня 2020 року повертався додому у стані сильного алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вирішив заночувати у дворі. З цією метою проник до салону автомобіля «СІТРОЕН» д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв поряд з будинком, та заснув. Зранку його розбудив власник автомобіля та працівники поліції. Через стан сильного алкогольного сп`яніння обставин проникнення до автомобіля не пам`ятає. Наміру викрадати будь-яке майно з автомобіля у нього не було. Гальмівні колодки, розвідний ключ та набір ключів, які начебто були вилучені у нього під час затримання за підозрою у вчиненні злочину, він не забирав, їх підкинули працівники поліції.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 5 серпня 2020 року приблизно о 7 годині ранку виявив у своєму автомобілі раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , який спав на водійському сидінні із викруткою у руці. Він викликав працівників поліції, після приїзду яких обвинувачений, який перебував у стані сп`яніння, відмовлявся виходити з автомобіля, вважаючи, що вказаний автомобіль належить йому. Під час огляду автомобіля було виявлено пошкодження замка запалювання. Будь-яких інших пошкоджень виявлено не було. В салоні автомобіля знаходились гальмівні колодки, які до цього перебували в багажнику, а також розвідний ключ та набір ключів, які до цього перебували в бардачку автомобіля. З автомобіля зникли зарядний пристрій, який був в салоні автомобіля, та рибацькі снасті, які були в багажнику автомобіля. Вважає, що ОСОБА_7 проник до салону автомобіля з метою крадіжки належного йому майна.
За результатами дослідження судом першої інстанції протоколу огляду відеозапису від 05.08.2020 та долученого до нього відеозапису встановлено, що в салоні автомобіля «СІТРОЕН» д.н.з. НОМЕР_1 спить особа, в подальшому ідентифікована як ОСОБА_7 , з викруткою у руці.
Згідно з протоколом огляду місця події від 05.08.2020 в салоні автомобіля «СІТРОЕН» д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено викрутку, встановлено наявність пошкодження замка запалення. Наявні у автомобілі речі були розкидані по салону.
Згідно з протоколом затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 05.08.2020 під час особистого обшуку у нього було виявлено та вилучено гальмівні колодки, розвідний ключ та набір ключів.
Оцінивши вказані докази, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність наявності у ОСОБА_7 умислу на заволодіння належним потерпілому майном, оскільки будь-яких переконливих та об`єктивних доказів того, що він проник до салону автомобіля з метою викрадення чужого майна стороною обвинувачення не надано.
Факт вилучення у ОСОБА_7 під час особистого обшуку в ході затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення гальмівних колодок, розвідного ключа та набору ключів є сумнівним, адже з показань потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що після видалення обвинуваченого з автомобіля він бачив вказані речі в салоні.
Незрозумілим є обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні замаху на викрадення належного потерпілому зарядного пристрою «Хуавей» та рибальських снастей, адже, не зважаючи на те, що відповідно до висунутого обвинувачення злочин не було доведено до кінця, вказане майно не було виявлено ні на місці події, ні будь-де в іншому місці.
На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що досліджені докази доводять лише факт незаконного проникнення ОСОБА_7 до володіння потерпілого ОСОБА_6 салону належного йому автомобіля «СІТРОЕН» д.н.з. НОМЕР_1 , та правильно перекваліфікував його дії з ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на ч.1 ст.162 КК України.
При цьому суд правильно зазначив, що в межах висунутого обвинувачення факт пошкодження ОСОБА_7 замка запалювання автомобіля не має жодного значення, оскільки не доводить його намір на викрадення вказаного в обвинуваченні майна.
Зміст досліджених судом першої інстанції доказів правильно відображено у оскаржуваному вироку, а висновки суду з приводу оцінки цих доказів відповідають фактичним обставинам.
Передбачених ч.3 ст.404 КПК України підстав для повторного дослідження за клопотанням прокурора доказів у кримінальному провадженні колегія суддів не вбачає, оскільки вони досліджені судом першої інстанції з достатньою повнотою та без порушень вимог кримінального процесуального закону.
Лише факт незгоди прокурора з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд не врахував думку потерпілого, який вважав, що ОСОБА_7 мав намір викрасти його майно, є безпідставними, оскільки висновки про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення не можуть ґрунтуватись на припущеннях, в тому числі і припущеннях потерпілого.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2021 щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3