Справа № 444/2710/21
Провадження № 1-кп/444/297/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000050, внесеного 04.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, освіта середня спеціальна, раніше не судимий, не інвалід, не працює, військовозобов"язаний, на військовому обліку перебуває в Жовківському РВК, не адвокат, не депутат, не нотаріус, паспорт: НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 04 вересня 2021 року приблизно о 08 годині 50 хвилин, перебуваючи у виділі № 27 кварталу № 10, Рава-Руського лісництва Жовківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що знаходиться біля м. Рава-Руська, Львівської області, який віднесено до об`єкту природно-заповідного фонду - регіонального ландшафтного парку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », маючи умисел на незаконну порубку дерев, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища, вчинив незаконну порубку одного дерева породи «Сосна», що виразилося у повному відокремленні дерева від кореня загальною кубо масою 0,1 м. куб., чим завдав державі матеріальну шкоду на загальну суму 374 (триста сімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, представника потерпілого та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що він 04.09.2021 р. біля 09 год. поїхав до Рава- Руського лісництва Жовківського ДЛГП ЛГП «Галсільліс», що знаходиться біля м. Рава-Руська та в лісі зрізав одне дерево сосни за допомогою сокири. Дане дерево хотів погрузити на підводу та завести додому з метою використання як палива, однак через декільки хвилин приїхали працівники поліції та виявили його. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати, завдану шкоду відшкодував повністю.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_5 суду пояснила, що 04.09.21 р. біля 11 год. вона отримала дзвінок від лісника ОСОБА_6 який повідомив, що працівниками поліції на його обході виявлено незаконну рубку та затримано порушника на місці вчинення порубки, а саме у виділі № 27 кварталу № 10, Рава-Руського лісництва Жовківського ДЛГП ЛГП «Гадсільліс», що знаходиться біля м. Рава-Руська, який віднесено до об`єкту природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В подальшому нею було складено протокол про лісопорушення та здійснено розрахунок збитків. Додатково пояснила, що ОСОБА_3 повністю відшкодував завдану шкоду, прорахунок завданої шкоди здійснювався нею у відповідності до чинного законодавства і ДЛГП ЛГП «Гадсільліс» не має жодних претензій до обвинуваченого.
Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого, представника потерпілого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 246 КК України, так як він вчинив незаконну порубку дерева на території природно-заповідного фонду.
Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні предявленого йому кримінального правопорушення.

Злочин передбачений ч. 3 ст. 246 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 згідно із ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, шкода відшкодована повністю, а також бере до уваги особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, такий що раніше не судимий.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину, а також відшукодування завданної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого судом не встановлено.

Санкцією ст. 246 ч. 3 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного та враховуючи те, що ОСОБА_3 не працює, суд вважає, що покарання йому слід обрати в межах санкції статті за якою він судиться у виді обмеження волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються позитивно, вважається таким що раніше не судився, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, а також враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

- сокиру із металевим обухом, лезом та дерев"яним руків"ям, що поміщена у спецпакет № 7266950, а також один зріз із стовбура дерева, що поміщений у спецпакет № sud3012723, один зріз від пня дерева, що поміщений у спецпакет sud3012724, та які знаходиться на відповідальному зберіганні в камері речових доказів відділу поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Л/о - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1