Провадження №1-кс/463/122/22
У Х В А Л А

17 січня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 12.11.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000892 від 28.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 12 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000892 від 28.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчим проводилося досудове розслідування по факту службової недбалості, вчиненої інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби ОСОБА_5 , яка під час здійснення митного контролю та митного оформлення транспортного засобу відповідно до своїх посадових обов`язків та вимог чинного законодавства повинна була вжити заходи по недопущенню подальшого переміщення транспортного засобу. Зазначає, що автомобіль перебував в розшуку згідно постанови державного виконавця, про що було внесено відомості до системи «Аркан», суб`єктом якої є, в тому числі, Державна митна служба України. Тому при переміщенні транспортного засобу через кордон інспектор повинна була перевірити ці обставини і вжити відповідні заходи щодо недопущення подальшого переміщення автомобіля. Вказані обставини не перевірені слідчим, не допитано громадянина Франції ОСОБА_6 та власника автомобіля Крістофа Дюамель стосовно користування транспортним засобом, тому розслідування проведено неповно, а постанова винесена передчасно.

В судове засідання скаржник подала заяву про підтримання скарги та розгляд справи за її відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000892 від 28.04.2020, приходжу до наступних висновків.

Щодо поновлення строку на оскарження постанови, то такий немає необхідності поновляти, оскільки не є пропущений, так як згідно матеріалів скарги така подана згідно вимог ст. 304 КПК України - у десятиденний строк з дня отримання заявником постанови.

З матеріалів вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2020 за заявою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 від 25.11.2019 до ЄРДР за № 0000892 від 28.04.2020 внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою прокурора від 01.06.2020 визначено підслідність кримінального провадження за ТУ ДБР, розташованим у м. Львові.

Оскаржуваною постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 12 листопада 2021 року закрито кримінальне провадження № 0000892 від 28.04.2020 у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Із заяви про злочин від 25.11.2019 слідує, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_8 про поділ майна подружжя, в тому числі транспортного засобу . В межах справи ухвалою суду від 06.05.2019 на спірний автомобіль накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії щодо користування та розпорядження майном. На підставі ухвали приватним виконавцем відкрито виконавче провадження. Незважаючи на це власник автомобіля Крістоф Дюамель перетнув державний кордон та передав його у користування іншій особі. Тому вважає, що працівники держмитслужби несумлінно поставилися до виконання своїх службових обов`язків.

З матеріалів кримінального провадження, змісту оскаржуваної постанови вбачається наступне. Слідчим встановлено, що митний контроль та митне оформлення на час перетину кордону транспортним засобом, власником якого є ОСОБА_9 , здійснювався інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Яворів» Галицької митниці Держмитслужби ОСОБА_5 , яка була допитана як свідок. Також слідчим допитано як свідка ОСОБА_3 , яка по суті підтвердила обставини викладені в заяві про злочин, деталізувавши події. Окрім цього, слідчим досліджено матеріали службової перевірки, якою не встановлено, що митні формальності здійснено інспектором з порушенням вимог законодавства. Загалом слідчим встановлено обставини та хронологію події, досліджено основні докази.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

З матеріалів справи вбачається, що згідно письмової інформації приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_10 , яким відкрито виконавче провадження на виконання ухвали суду про арешт транспортного засобу, останнім не подавалася будь-яка інформація стосовно спірного транспортного засобу у Державну прикордонну службу України та органи Держмитслужби.

Разом з тим, постановою цього ж приватного виконавця від 15.05.2019 транспортний засіб оголошено в розшук, а копія постанови скерована до ГУ НП у м. Києві, що стверджується копіями документів поданими скаржником. При цьому, остання стверджує, що інформація про розшук транспортного засобу повинна бути внесена до системи «Аркан», суб`єктом якої є, в тому числі, Державна митна служба України, а інспектор ОСОБА_5 зобов`язана була здійснити перевірку автомобіля на предмет розшуку та вжити заходи по його затриманню. Однак слідчим ТУ ДБР розташованого у місті Львові отримано відповідь управлінння інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП у Львівській області за №1991/21/01/2-2021, надану на запит органу досудового розслідування у порядку ст.93 КПК України, відповідно до якої встановлено, що згідно Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Націнальної поліції України та органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30 січня 2018 року №64/261/5 зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05 лютого 2018 року за №140/31592, підставою для внесення (зняття) відомостей про розшук транспортних засобів ІП «Гарпун» є постанова державного або приватного виконавця про розшук ( зняття майна з розшуку) ТЗ божника, надіслані до системи ІПНП в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису державного або приватного виконавця, який виніс відповідну постанову, через автоматизовону систему виконавчого провадження. Окрім цього судом оглянуто додаток до вказаного листа, згідно з якого встановлено, що постанова про розшук майна боржника, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz GLC 220D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , приватним виконавцем ОСОБА_10 була винесена лише 18.09.2019 та відповідно, у цей же день внесена до ІП «Гарпун». Враховуючи наведене, судом встановлено, що слідчим перевірено та встановлено інформацію про розшук транспортного засобу та чи така була доступна інспектору на час пропуску через кордон вказаного автомобіля, чи в межах її повноважень перевірити ці обставини та прийняти відповідне рішення, що підтверджується відповіддю долученою до матерівалів кримінального провадження.

Щодо доводів скаржника про необхідність допиту як свідка власника автомобіля, то на думку слідчого судді, виходячи з предмету доказування у даному кримінальному провадженні, його показання не матимуть суттєвого значення для прийняття правильного рішення.

Виходячи з вище наведеного, оскаржувана постанова слідчого від 18.12.2020 відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, містить належне обґрунтування прийнятого рішення, а тому не підлягає до скасування.

Керуючись ст.ст. 9, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 12.11.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000892 від 28.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1