Справа № 643/3545/20
Провадження № 1-кп/643/484/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000152 від 09.01.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, уродженця м. Очамчира Автономної республіки Абхазії, Грузія, який офіційно не працевлаштований, має малолітню дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання в Україні не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 1) 20.10.1994 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна; 2) 11.08.1998 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 17.11.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;4) 22.12.2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2015 року вирок скасовано та постановлено новий вирок, яким призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 30.05.2018 року умовно достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 24 дні
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Грузії, уродженця м. Очамчира Автономної республіки Абхазія, Грузія, який офіційно не працевлаштований, за місцем проживання в Україні не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У вказаному провадженні відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурором в судовому засіданні заявлено письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначено, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 6 років, тобто у тяжкому злочині відповідно до ст. 12 КК України. У зв`язку з наведеним у сторони обвинувачення є достатні дані вважати, що у обвинуваченого можуть виникнути передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби: з урахуванням суворості покарання, що передбачається за інкриміноване правопорушення, переховуватись від суду. Про наявність вказаного ризику свідчать і дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не зареєстрований на території України, не має громадянства України. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні. Жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти наведеним ризикам. На теперішній час ризики не зникли та не зменшилися.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання.
Захисник обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_10 . Просив змінити вказаний запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підтримав позицію свого захисника.
Вирішуючи клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, суд керується наступним.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08.03.2020 року. Обираючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя дійшов висновку щодо доведеності підозри. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.02.2020 року, вказану ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а також до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Судом встановлено, що ОСОБА_9 зареєстрованого місця проживання в Україні не має, офіційно не працевлаштований, є громадянином іншої держави, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення особливо тяжких корисливих злочинів.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення особливо тяжких корисливих злочинів, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення особливо тяжких корисливих злочинів, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, зокрема ризик переховування від суду, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Доводи захисника вказаних висновків суду не спростовують. Судом не встановлено недоліків клопотання прокурора, які б свідчили про його необґрунтованість та неможливість прийняття його судом до розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, на особисте зобов`язання, в зв`язку з чим відмовляє у вказаному клопотанні сторони захисту.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_9 , на строк до 24:00 годин 03.12.2021 року.

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_9 , що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.
Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на особисте зобов`язання відмовити.
Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_7 , на строк до 24:00 годин 03 грудня 2021 року.
Ухвала в частині продовження строків тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_7 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 08.10.2021 року об 11-30 год.

Суддя ОСОБА_1