ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7095/21
Номер провадження 11-кп/819/1164/21 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст. 307 та ін. КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Херсон

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар: ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР 19.08.2020 за №0000336 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2021 про продовження тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України), на 60 днів до 23.01.2022 включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те що даний запобіжний захід є занадто суворим та таким, що порушує права особи на недоторканість.

Дана ухвала є незаконною, невмотивованою і необґрунтованою та прийнятою з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Наголошує, що прокурор на обґрунтування своєї позиції не володіє достатніми та переконливими доказами на підтвердження того, що ризики заявлені на час прийняття рішення про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та існують обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з цим на даний час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, всі слідчі дії необхідність яких була визначена органом досудового розслідування, завершені і з травня 2021 воно перебуває на розгляді в суді, а отже ризики перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню в цій частині відпали.

Тому фактично на даний час підставою для продовження тримання під вартою ОСОБА_8 під вартою є тяжкість злочину, який йому інкримінується.

Матеріали справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має не території міста Херсон місце реєстрації, добре налагоджені соціальні зв`язки в місці його постійного проживання (проживає в сім`ї з батьками та цивільною дружиною), характеризується фактично позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2021, постановити нову ухвалу, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З`ясувавши обставини даного кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні вимоги, прокурора ОСОБА_6 , який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2021 відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року визнано неконституційним закріплене у статтею 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені судом першої інстанції на стадії судового розгляду, до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Як слідує з матеріалів провадження, 18.02.2021 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

18.02.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.

20.02.2021 слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області винесено ухвалу про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.04.2021 включно.

13.05.2021 судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000336, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою на 60 днів по 11.07.2021, включно стосовно останнього.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2021 востаннє продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 03.12.2021.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , була заслухана думка прокурора, надані пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Таким чином, враховуючи викладене та оцінивши окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст. 178 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про існування у обвинуваченого ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися і, що інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З огляду на матеріали кримінального провадження, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину за санкцією якого можливе призначення покарання безальтернативно у вигляді «позбавлення волі» строком до 12 років, яке було вчинено в складі організованої групи, яка здійснювала свою діяльність протягом тривалого часу, а тому може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушень, а також відсутність відомостей про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, офіційно не працевлаштований, не має законного джерела доходів, а також на відомості, що характеризують особу ОСОБА_8 , який 23.01.2019 звільнився з місць позбавлення волі, проте належних висновків не зробив та підозрюється у вчинення злочинів, маючи не зняту та непогашену судимість, вік та стан здоров`я, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, крім того судовий розгляд не завершено по об`єктивним причинам.

Ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують і вказують на наявність у ОСОБА_8 родинних зв`язків, батьків, цивільної дружини, наявність постійного місця проживання та те, що останній раніше не судимий, являються безґрунтовними та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а також матеріалами апеляційної скарги та додатками до неї.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника ОСОБА_7 про те що ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не підтверджуються, є непереконливими, а також з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , відомості про його особу та вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Що стосується інших доводів, які були зазначені в апеляційній скарзі захисника то вони позбавлені правових підстав, оскільки колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого.

Так, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого триває, питання про доведеність вини останнього судом першої інстанції не вирішено, а тому доводи апелянта не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні та відповідно до ст. 392 КПК України можуть бути зазначені в апеляційній скарзі при оскарженні судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2021, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено строк тримання під вартою, на 60 днів до 23.01.2022 включно залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .