ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/175/22 Справа № 199/40/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Североморська Мурманської області
Російської Федерації, громадянина України,
який зареєстрований та проживає за
адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 182, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року клопотання слідчого СВ ВП №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 задоволено частково.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00хв. за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23 лютого 2022 року включно, з забороною залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покладено на останнього обов`язки прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; не залишати місце постійного проживання - будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в період часу з 21:00 до 06:00 годин.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, і розмір завданої майнової шкоди. Не враховано дані про особу підозрюваного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та звільнений від покарання на підставі ЗУ Про амністію, зловживав своїми права та систематично не виконував вимоги державного виконавця. Вважає, що тільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в частині її мотивів; підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника, які заперечували проти доводів прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.
Відповідно до ст. 198 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Колегія судів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованих йому кримінальних правопорушень з огляду на те, що вона підтверджується клопотанням слідчого та доданим ними матеріалами в обсязі, достатньому для вирішення на даному етапі кримінального провадження питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, і це не оспорюється в апеляційній скарзі.
Також є в цілому правильними висновки слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, оскільки їх існування може випливати із самого факту кримінального переслідування особи.
Разом із тим, твердження прокурора про вагомість встановлених щодо ОСОБА_11 ризиків і можливість їх усунення виключно шляхом тримання його під цілодобовим домашнім арештом колегія суддів вважає непереконливими.
Так, посилання прокурора на відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків з огляду на те, що за місцем проживання мешкає також його колишня дружина, з якою він не підтримує сімейних стосунків, є безпідставними, оскільки вказана обставина не виключає наявності в підозрюваного як соціальних зв`язків з іншими особами, так і соціальних зв`язків, що не мають характеру сімейних.
Доводи апелянта щодо недостатнього врахування тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_11 , не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що сама по собі тяжкість покарання, яке загрожує особі, не може бути підставою для істотного обмеження її прав.
Щодо посилань прокурора на негативну репутацію підозрюваного, пов`язану із тим, що останній був притягнутий до кримінальної відповідальності за фіктивне банкрутство і звільнений від неї на підставі акту амністії, не виконував рішення суду про стягнення з нього коштів на користь потерпілого, зловживав своїми правами у межах виконавчого провадження та систематично не виконував вимоги державного виконавця, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що поведінка ОСОБА_11 у межах цивільно-правових відносин не свідчить із достатньою переконливістю про високу вірогідність реалізації щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи прокурора про особливо великий розмір шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_12 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки цивільно-правові відносини між останнім та обвинуваченим врегульовані судовим рішенням, що набрало законної сили і тривалий час виконується у межах встановленої процедури, у зв`язку із чим не вбачається, яким чином розмір грошового зобов`язання перед потерпілим може істотно вплинути на процесуальну поведінку ОСОБА_11 у кримінальному провадженні.
Посилання прокурора на те, що на підозрюваного не було покладено обов`язку утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає позбавленими належного і достатнього обгрунтування, оскільки з апеляційних доводів у цій частині неможливо встановити, які саме свідки маються на увазі, які обставини, що мають значення для кримінального провадження, вони можуть підтвердити, чи допитані ці особи у межах досудового розслідування, які показання від них отримані, чи можливий вплив на них з боку ОСОБА_11 і в який спосіб.
Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги, що доводи апеляційної скарги є аналогічними позиції, яка була висловлена прокурором під час розгляду апеляційної скарги захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 на ту саму ухвалу слідчого судді від 06 січня 2022 року, і в межах вказаного апеляційного провадження були обговорені, дістали оцінку і були визнані такими, що не обгрунтовують не тільки необхідності застосування до ОСОБА_11 більш суворого запобіжного заходу, але й необхідності збереження того запобіжного заходу, що був обраний слідчим суддею.
У зв`язку із вищенаведеним, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 182, ч. 5ст. 191, ч. 5ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4