печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , адвоката: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0001124 від 03.09.2021 прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0001124 від 03.09.2021 прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна.
У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.
Представник власника майна в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали, яким воно обґрунтоване, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004417 від 29.05.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України. 03.09.2021 прокурором Офісу Генерального прокурора винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме кримінальне провадження за фактом звернення КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" щодо вчинення дій ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб направлених на шахрайське заволодіння прибудинковою територією житлового будинку по АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001124 від 03.09.2021.
З матеріалів клопотання вбачається, що 07.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленної підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України. 08.09.2021 в порядку ст. 291 КПК України до Шевченківського районного суду м. Києва направлено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 362 КК України.
Прокурор в обґрунтування клопотання зазначає, що 07.07.2020, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , за місцем здійснення його діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , звернулася невстановлена особа із проханням щодо здійснення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на ім`я ОСОБА_7 на нібито побудовану у 1985 році нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_3 , за відсутності документів, необхідних для державної реєстрації. У подальшому приватний нотаріус ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, використовуючи наданий йому доступ до Державного реєстру прав, сформував заяву про державну реєстрацію права власності від 07.07.2020 № 40358802, відповідно до якої ОСОБА_7 мав намір набути право власності на нібито побудовану у 1985 році нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 59 кв. м. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, в порушення передбаченого законодавством порядку здійснення реєстраційних дій, приватний нотаріус Київського нотаріального округу ОСОБА_5 , усвідомлюючи відсутність законних підстав для задоволення заяви про державну реєстрацію права власності від 07.07.2020 № 40358802, о 16 год. 03 хв., прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 53383994 від 30.07.2020, на підставі якого у Державному реєстрі прав відкрито розділ № 000 на нежитлову будівлю літ. «А», розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , та зареєстровано право власності за ОСОБА_7 .
З матеріалів клопотання вбачається, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , будучи зобов`язаним зупинити розгляд заяви з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 23 Закону, оскільки до Державного реєстру прав не додано документ, що відповідно до вимог законодавства підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, а також в порушення вимог частини третьої статті 10, пункту першого частини першої статті 23, статті 27 Закону та пунктів 40, 42 Порядку, зареєстрував право власності у Державному реєстрі прав на нежитлову будівлю літ. «А», яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_7 , тобто, несанкціоновано змінив інформацію, яка обробляється в автоматизованій системі Державному реєстр прав, шляхом внесення до неї додаткових, раніше відсутніх складових частин.
Прокурор вказує, що об`єкт нерухомого майна розташований за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлова будівля літ. «А» з реєстраційним номером 000 загальною площею 59 кв.м. є речовим доказом, з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказане майно на строк проведення досудового розслідування та судового розгляду, крім того вищевказане майно має істотне значення як речовий доказ у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому здійснюється ГСУ НП України та існує загроза його відчуження або пошкодженню.
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 4. ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
За таких обставин приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання, зокрема, накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю літ. «А», розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_9 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язані з виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацію прав власності.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю літ. «А», розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_9 із забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язані з виділом, поділом, реєстрацією та перереєстрацію прав власності.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1