Справа № 359/8986/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4219/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст 27, ч. 3 ст 146, ч. 3 ст 27, ч. 2 ст 127 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , яке обґрунтоване наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, експертів, знищення, приховування та спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурор обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою, а також зазначає про те, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантуватиме можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Ухвалою ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської областівід 01 жовтня 2021 рокупродовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 27 листопада 2021 року включно.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились та продовжують існувати. Судом враховано особу обвинуваченого, який хоча раніше не судимий, однак обвинувачується у вчиненні двох злочинів, які є тяжкими, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, у разі застосування запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватися від суду з метою уникнення покарання. Суд погодився з доводами прокурора про те, що ОСОБА_8 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Крім того, судом прийняті до уваги доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування та був оголошений в розшук в іншому кримінальному провадженні. Також, суд визнав слушними доводи прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних, експертів, хоча останній є мінімальним. Водночас, наявність ризику знищення, приховання та/або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та що, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором не доведено.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що судом при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно не визначено альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, неправильно визначено кінцеву дату тримання ОСОБА_8 під вартою, а судове рішення ухвалено поза межами строку досудового розслідування.

Підкреслює, що судом в порушення вимог закону не взято до уваги наявність в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000643, яке було виділено з кримінального провадження №0000089 за обвинуваченням ОСОБА_8 , за одним і тим самим обвинуваченням, у вчиненні одних й тих самих кримінальних правопорушень, а тому вважає недопустимим подвійне притягнення особи ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності та повідомлення йому повторної підозри.

Окрім того, вказує, що ризики, на які посилається прокурор, суттєво зменшились або взагалі не існують. Перебування у минулому ОСОБА_8 в розшуку не доводить той факт, що він планує переховуватись від суду у майбутньому та не означає, що правоохоронні органи здійснювали цей розшук, так як обвинувачений продовжував проживати разом зі своєю дружиною та дітьми та його місце знаходження не становило таємниці. На відсутність ризику переховування від суду також вказує той факт, що за попереднім запобіжним заходом ОСОБА_8 був звільнений з-під варти в залі суду, так як строк дії запобіжного заходу закінчився та зобов`язався з`явитися в судове засідання на наступний день для продовження розгляду запобіжного заходу, що вказує на відсутність ризиків щодо переховування обвинуваченого від органів правосуддя, знищення речових доказів, незаконного впливу на свідків або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також зазначає, що ризику впливу на свідків не існує, так як жоден із потерпілих і свідків не давав показань, в яких згадується ОСОБА_8 , а наявні в матеріалах справи висновки експертів не вказують на докази, які викривають ОСОБА_8 як особу, яка вчинила злочин.

Звертає увагу на погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 , наявність у нього хронічних захворювань та необхідності у постійному догляді лікарів, так як перебування в умовах позбавлення волі в слідчому ізоляторі становить небезпеку для його життя та здоров`я, також на міцність соціальних зв`язків, так як має дружину, двоє неповнолітніх дітей, постійне місце проживання, позитивні характеристики, вищу освіту, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, протягом останніх 10 років займав керівну посаду.

Прокурор у своїх запереченнях вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги про імовірне повторне притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, так як в ході досудового розслідування наявного кримінального провадження були встановлені факти вчинення ОСОБА_8 інших злочинних дій, які не були та не могли бути відомі стороні обвинувачення під час пред`явлення первісного звинувачення, окрім того, відповідно до норм ст. 337 КПК України під час судового засідання прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного обвинувачення, при цьому процес притягнення до кримінальної відповідальності завершується тоді, коли стосовно особи прийняте остаточне процесуальне рішення, якого у випадку з ОСОБА_8 не існує. Прокурор також зазначає, що строки слідства в провадженні стосовно ОСОБА_8 не минули, про наявність ризиків також вказує той факт, що обвинувачений 6 років переховувався від органів слідства виготовивши документи на інше ім`я, разом з тим, вказує, що посилання на тяжкий стан здоров`я обвинуваченого є не в повній мірі обґрунтованим, так як необхідність проведення ряду обстежень вже реалізована без обмежень і перешкод, а в пред`явлених довідках відсутня інформація про необхідність невідкладної госпіталізації обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинувачений повідомлений, клопотання про участь у апеляційному розгляді до суду не направив, тому його відсутність в судовому засіданні , в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3,4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, конкретні обставини вчинення злочину, поєднаного з насильством, які направлені проти життя та здоров`я особи, вчинений групою осіб, наявність тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого, приймаючи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, приймаючи до уваги переховування особи протягом тривалого часу від органів слідства, зміною документів та імені, а також враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника на наявність подвійної підозри у обвинуваченого за вчинення одного і того кримінального правопорушення, а також щодо порушення строків досудового розслідування, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинувачених під час судового розгляду.

Посилання захисника на не визначення судом розміру застави є необгрунтованим, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопаорушень із застосуванням насильства, а тому, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не мав обов`язку визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Доводи захисника про неправильне визначення кінцевого строку дії ухвали є також безпідставними, так як судовим рішенням ухвалено про необхідність тримання ОСОБА_8 під вартою до 27.11.2021 року, що не перевищує терміну, встановленого вимогами ч.1 ст. 197 КПК України .

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у нього житла, позитивних характеристик з місця роботи, дружини на неповнолітніх дітей, вищої освіти та займання керівної посади, не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо стану здоров`я обвинуваченого, колегія суддів зазначає, що у матеріалах скарги відсутня інформація, яка б свідчила про неможливість ОСОБА_8 перебувати під вартою на час судового розгляду.

Також матеріалами справи не доведено наявність у Бориспільському міськрайонному суді Київської області та у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області на розгляді двох обвинувальних актів щодо ОСОБА_8 , які б свідчили про висунення йому однакового за змістом обвинувачення, та про направлення до суду обвинувального акту після закінчення строку досудового розслідування.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: