Справа № 182/3821/21
Провадження № 1-кп/0182/403/2022
У Х В А Л А
Іменем України

18.03.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000018 від 03.01.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:
1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на два місяці посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а саме переховування від суду та впливу на свідків, оскільки останні не допитані судом, також зазначив, що обвинувачений обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення заявленого прокурором клопотання посилаючись на необґрунтованість клопотання та недоведеність вказаних ризиків, тривале перебування обвинуваченого під вартою, наявністю міцних соціальних зв`язків (дружини та малолітнього сина 2020 року народження), просили змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою фактично місця мешкання родини: АДРЕСА_2 . Крім того, стороною захисту зазначено, що жодного впливу на свідків та потерпілого обвинувачений чинити не збирається та зобов`язався виконувати всі процесуальні обов`язки.

4.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання.

5.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

6.Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

7.При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення/зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

8.Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

9.Суд вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

10.Як встановлено судом у кримінальному провадженні ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому був продовжений. Строк запобіжного заходу спливає 24.03.2022 року.

11.Суд звертає увагу на те, що наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

12.При цьому слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа «Руденко проти України»).

13.В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

14.Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

15.Національне законодавство у вигляді змісту положень ч.3 ст.199 КПК України і, зокрема ст.331 КПК України, накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

16.Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа «Тодоров проти України»).

17.Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бакчиєв проти Молдови»).

18.Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду поряд із наявністю місця реєстрації, проживання та його соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та судом, хоча і існує, однак є малоймовірним.

19.Також, не достатньо обґрунтованим, для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є ризик щодо незаконного впливу на свідків, оскільки такий незаконний вплив прокурором на думку суду не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив, а відповідно до ст.56, 66 КПК України, свідки та потерпілий мають право на забезпечення їх безпеки, у передбачених законом випадках.

20.Таким чином, керуючись принципом верховенства права та враховуючи недоведеність прокурором продовження існування ризиків, які були враховані при обранні запобіжного заходу, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному проваджені щодо обвинуваченого є неспівмірним меті заходу.

21.У даному кримінальному провадженні, зваживши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що запобігти ризикам переховування, вчинення незаконного впливу на свідків, можливо шляхом застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

22.При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

23.Отже, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід відмовити за відсутності достатніх підстав.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 331, 371, 372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
1.У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

2.Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

3.Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, на строк не більш ніж два місяці, до 17 травня 2022 року включно.

4.Покласти на ОСОБА_3 на строк до 17 травня 2022 року наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

-не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ), без дозволу суду.

5.Виконання ухвали у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на відділення Кропівницького РУП ГУНП в Кіровоградській області за місцем проживання обвинуваченого.

6.Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

7.Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1