ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження та відмову у задоволенні клопотання,

ВСТАНОВИЛА :

В провадження Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана скарга, в якій заявник просила суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002146 від 01 грудня 2021 року та скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання № Я-321 від 10 грудня 2021 року.

Вважає вказані вище постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Тому, звернулася до суду з даною скаргою.

Заявник в судове засідання не з`явилася. Між тим, на електронну адресу суду направила заяву, в якій просила суд розглянути скаргу у її відсутність відповідно до чинного законодавства.

Слідча СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 рішення якої оскаржується, на виклик в судове засідання не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена завчасно та належним чином, матеріали закритого кримінального провадження на запит слідчому судді не надала.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність слідчого за наявності матеріалів, які є в розпорядженні слідчого судді.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, приходить до висновку про те, що постанова слідчої від 07 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження 0002146 не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0002146 від 07 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 325 КК України.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчою при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів скарги вбачається, що слідча при винесені оскаржуваної постанови не встановила фактичних обставин та не вжила всіх заходів для їх встановлення, тим самим не дотрималася вимог ст. 9 КПК України, оскільки передчасно зробила висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі.

Також слідчий суддя, дослідивши зміст оскаржуваної постанови, встановила відсутність у тексті мотивувальної частини такої постанови, даних про проведення ряду слідчих дій, спрямованих на перевірку доводів ОСОБА_3 , викладених у заяві про вчинення злочину, а також здобутих в ході досудового розслідування.

При цьому, слідча своє рішення не мотивувала та не навела у постанові доводи на обґрунтування свого висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що слідча без проведення необхідного обсягу слідчих дій, оцінки доказів та їх перевірки, зробила передчасний висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Наведене свідчить про те, що обставини, які викладені ОСОБА_3 у заяві про вчинення кримінального правопорушення не стали предметом належного їх розслідування слідчою.

Отже, наведене приводить слідчого суддю до висновку про те, що слідча не провівши увесь необхідний обсяг слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, не з`ясувавши в повному обсязі усі фактичні обставини, передчасно закрила кримінальне провадження № 0002146 від 07 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.325 КК України.

Більше того, як вбачається із оскаржуваної постанови кримінальне провадження № 0002146 внесено до ЄРДР за ч. 1 ст. 325 КК України (Порушення санітарних правил і норм щодо запобігання інфекційним хворобам та масовим отруєнням), а не за ч. 1 ст. 161 КК України (Порушення рівноправності громадян залежно від їх расової, національної належності, релігійних переконань, інвалідності та за іншими ознаками)

Хоча, слідча виносячи постанову про закриття кримінального провадження обґрунтовувала саме ст. 161 КК України.

Водночас, слідчим суддею вживались заходи щодо витребування з СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області матеріалів кримінального провадження №№ 0002146, шляхом направлення відповідних листів до Фастівського РУП ГУ НП в Київській області.

Однак, на день розгляду скарги вказані матеріали до суду надано не було, а слідча у судове засідання не з`явилася, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надала, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені у скарзі, є обґрунтованими.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), проте слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки всіх обставин.

В порушення вимог ст.110 КПК України, слідча в зазначеній постанові не надала відповіді на всі поставлені заявником питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Викладене свідчить про неповноту досудового розслідування та про необґрунтованість винесення слідчою 07 грудня 2021 року постанови про закриття кримінального провадження № 0002146 від 07 грудня 2021 року.

Як вбачається зі скарги ОСОБА_3 , остання просить окрім скасування постанови про закриття кримінального провадження, скасувати постанову про відмову у задоволенні клопотання № Я-321 від 10 грудня 2021 року про визнання її потерпілою.

Дослідивши додану до матеріалів скарги постанову, слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 5 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Норми ч. 2 ст. 55 КПК України вказують, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, повинна після початку кримінального провадження звернутися саме з заявою про залучення її до провадження як потерпілого, про що зазначити у відповідній заяві та обґрунтувати завдану їй шкоду, при цьому слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.

При цьому законодавець передбачає тільки одну підставу відмови у визнанні потерпілим, це наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.

Слід зазначити, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.

Постанова слідчого має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Виносячи оскаржувану постанову, слідча ОСОБА_4 мотивувала її тим, що за результатами проведення досудового розслідування відсутні підстави вважати, що ОСОБА_3 може бути потерпілою у даному кримінальному провадженні так, як в ході досудового розслідування встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

На думку слідчого судді вимога щодо вмотивованості постанови про відмову у визнанні потерпілим передбачає не лише аналіз змісту заяви про визнання потерпілим, а дослідження всіх доказів, наданих на її підтвердження, та їх подальшу перевірку. Отже, слідчий у межах кримінального провадження, в якому заявляється відповідне клопотання, має процесуальну можливість вчинити слідчі (розшукові) дії та інші процесуальні дії, спрямовані на перевірку викладених фактів.

Таким чином, у слідчої слідчого відділення розслідувань злочинів, загально-кримінальної спрямованості, слідчого відділу Фастівського РУП ГУ НП у Київській області ОСОБА_4 на момент прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_3 було достатньо процесуальних можливостей перевірити надані нею докази, що не було вчинено.

Виносячи оскаржувану постанову слідчою ОСОБА_4 було лише проаналізовано зміст заяви ОСОБА_3 про залучення до провадження в якості потерпілого від 08 грудня 2021 року.

Слідчий суддя вважає постанову слідчої ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим не вмотивованою, оскільки постанова не містить конкретних фактичних обставин із посиланням на докази, які дають підставу дійти висновку, що заявнику не завдано кримінальним правопорушенням моральної, фізичної чи майнової шкоди.

Згідно положень ч. 2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчої слідчого відділення розслідувань злочинів, загально-кримінальної спрямованості, слідчого відділу Фастівського РУП ГУ НП у Київській області ОСОБА_4 від 07 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження та постанова від 10 грудня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0002146 від 01.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.325 КК України, підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 55, 91-93, 110, 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження та постанову про відмову у визнанні потерпілою задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 07 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0002146 від 01 грудня 2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.325 КК України.

Скасувати постанову слідчого СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 10 грудня 2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0002146 від 01.12.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.325 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1