Провадження №1-кп/522/2401/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(на підставі угоди)

23 вересня 2021 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000082 від 31.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петродолинське, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою, за грошову винагороду, маючи намір, спрямований на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення підприємницької діяльності та державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності, у вересні 2020 року здійснив внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи: ТОВ «Велп Максторг» () завідомо неправдиві відомості, які у подальшому подані невстановленими слідством особами державному реєстратору.

Так, статтею 42 Конституції України гарантовано право кожного громадянина на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України (далі - ГКУ) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Згідно із п.1 ч.2 ст.55 ГКУ суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.
Абзацом 3 ч. 1 ст.55-1 ГКУ передбачено, що ознаки фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними, якщо її зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження.
Відповідно до ст. 56 ГКУ суб`єкт господарювання - господарська організація, яка може бути утворена за рішенням власника (власників) майна або уповноваженого ним (ними) органу, а у випадках, спеціально передбачених законодавством, також за рішенням інших органів, організацій і фізичних осіб шляхом заснування нової господарської організації, злиття, приєднання, виділу, поділу, перетворення діючої (діючих) господарської організації (господарських організацій) з додержанням вимог законодавства;
Згідно із ст. ст.57, 58 ГКУ установчими документами суб`єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.
Статтею 65 ГКУ визначено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів;
Відповідно до ч.1 ст.89 ГКУ управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.
Згідно із вимогами ст. ст.50, 51 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Статтями 87 і 89 ЦКУ передбачено, що для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом. Товариство, створене однією особою, діє на підставі статуту, затвердженого цією особою. Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Пунктами 4 і 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон), який був чинний на момент правопорушення, визначено, що державна реєстрація юридичних осіб І офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Реєстраційна справа - сукупність документів у паперовій та/або електронній формі, що подавалися для проведення реєстраційних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону документи для державної реєстрації можуть подаватися у паперовій або електронній формі. У паперовій формі документи подаються особисто заявником або поштовим відправленням.

Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи подаються такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою; документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону; установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи.

Частини 3 і 4 статті 35 Закону визначають, що Засновники (учасники) юридичної особи несуть відповідальність за відповідність установчих документів законодавству, а також за відповідність перекладу тексту документів у випадках, визначених пунктом 1 частини першої статті 15 цього Закону. Особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, що подаються для державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до положень статті 35 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», засновники (учасники) юридичної особи несуть відповідальність за відповідність установчих документів законодавству; особи, винні у внесенні до установчих документів або інших документів, що подаються для державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, несуть відповідальність, встановлену законом

Однак, ігноруючи вищенаведені законодавчі норми, не маючи мети щодо реального здійснення фінансово-господарської діяльності, на початку вересня 2020 року ОСОБА_3 , перебуваючи у місті Одесі, точну адресу слідством не встановлено, в денний час доби, діючи умисно, надав згоду невстановленій досудовим розслідуванням особі чоловічої статі перереєструвати на своє ім`я ТОВ «Велп Максторг». Так, під час спілкування з вказаною невстановленою особою, ОСОБА_6 , вступив у попередню злочинну змову з останньою, надав згоду на внесення до документів, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей та подачу цих документів для проведення такої реєстрації.

У подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи попередньо обумовлені з невстановленою досудовим слідством особою, свої протиправні наміри, спрямовані на внесення у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання зазначених документів для проведення такої реєстрації, ОСОБА_3 , під час телефонного спілкування з вказаною невстановленою особою домовився про зустріч з останнім біля офісу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , що у м. Одесі (точну адресу досудовим розслідуванням не встановлено).

Задля реалізації вказаної протиправної попередньої домовленості, ОСОБА_3 , прибув на попередньо обумовлене місце зустрічі, де його очікувала невстановлена досудовим розслідуванням особа. Під час даної зустрічі, вищевказані особи домовились про надання ОСОБА_3 , необхідних для державної реєстрації змін юридичної особи документів, а саме: паспорту громадянина України ОСОБА_3 та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (ідентифікаційного коду) останнього. При цьому ОСОБА_3 надав свою згоду на використання вказаних документів для досягнення вказаних протиправних намірів.

Після цього, невстановлена досудовим слідством особа, після отримання від ОСОБА_3 вказаних документів, за невстановлених обставин, забезпечила виготовлення документів ТОВ «Велп Максторг» (), які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичних осіб і які містили завідомо неправдиві відомості, а саме: Рішення єдиного учасника № 14/09/2020 ТОВ «Велп Максторг» ().

З метою досягнення своєї незаконної мети, ОСОБА_3 , разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, 14.09.2020, у денний час доби (точний час не встановлено), прибув до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (точну адресу досудовим розслідуванням не встановлено), для підписання заздалегідь підготовлених невстановленою особою документів, що забезпечило перереєстрацію на його ім`я суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, без справжнього наміру здійснювати господарську діяльність, яка передбачена статутом вказаного Товариства, внесення грошових коштів у статутний капітал, оренди та використання офісного приміщення зазначеного у реєстраційних документах тощо.

Разом із цим, ОСОБА_3 , достовірно усвідомлював, що вносить завідомо неправдиві відомості у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації, проте, діючи з корисливих мотивів, що полягали в отриманні ним грошової винагороди за вчиненні дії, засвідчив власним підписом наступні документи, а саме: Рішення єдиного учасника № 14/09/2020 ТОВ «Велп Максторг» () від 13.09.2020 та заяву (Форма 2) щодо реєстрації юридичної особи (крім громадських формувань та органів влади), де зазначив недостовірні відомості, що він буде засновником та директором вказаного підприємства, буде формувати його статутний капітал та його суму, юридичну адресу вказаного підприємства тощо.

При реєстрації ТОВ «Велп Максторг» () та підписанні вказаних документів ОСОБА_3 достовірно усвідомлював факт відсутності у нього фінансових ресурсів, навичків і досвіду для здійснення господарської діяльності у цілому. При цьому розумів, що фактично виконувати обов`язки засновника та службової особи (директора) вказаного товариства наміру він не має та у подальшому їх не виконував, оскільки не бажав займатись підприємницькою діяльністю, а хотів лише отримати обумовлену з невстановленою досудовим розслідуванням особою грошову винагороду.

ОСОБА_3 статутний капітал ТОВ «Велп Максторг» () не формував, реалізовувати права засновника та службової особи товариства не планував і не здійснював, будь-якою фінансово-господарською та поточною діяльністю ТОВ «Велп Максторг» () не займався і не мав наміру займатися, не мав наміру провадити таку фінансово-господарську діяльність або реалізовувати надані йому повноваження, нікому цього не доручав. Грошовими рахунками не мав наміру керувати і не керував, звітність не бажав подавати і не подавав.

Після підписання вищевказаних документів ОСОБА_3 , останні передано невстановленій слідством особі, якою їх подано (направлено) державному реєстратору для проведення реєстраційних дій «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи ТОВ «Велп Максторг» (). Про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено відповідні записи.
ТОВ «Велп Максторг»() з моменту реєстрації взято на податковий обліку у головному управлінні ДПС в Одеській області (Північне управління у м. Одесі). Юридична адреса вказаного підприємства на час реєстрації вказана: м. Одеса, вул. Болгарська, 80-а.

У той самий час, ОСОБА_3 з метою втілення свого злочинного наміру та отримання раніше обумовленої грошової винагороди, за вказівкою невстановленої особи, здійснив відкриття банківських розрахункових рахунків ТОВ «Велп Максторг» (), шляхом підписання ряду необхідних документів.

Відкриття банківських рахунків надало змогу невстановленим особам використовувати їх у незаконній діяльності. Після чого, за виконання усіх вищевказаних дій, спрямованих на реєстрацію та забезпечення функціонування суб`єкта господарювання

ТОВ «Велп Максторг» (), ОСОБА_3 отримав від невстановленої досудовим слідством особи попередньо обумовлену суму грошової винагороди у вигляді грошових коштів в загальному розмірі 2700 гривень.

ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, виконавши всі перелічені вище дії, запропоновані йому невстановленою досудовим слідством особою, діючи за попередньою змовою з вказаною особою, перереєструвавши ТОВ «Велп Максторг» (), реалізував свій умисел направлений на внесення в документи, які подаються відповідно до закону для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, що надало змогу в подальшому, невстановленим особам використовувати зазначене товариство для здійснення незаконної діяльності.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений за ч.2 ст.205-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно угоди про визнання винуватості від 31.08.2021р., укладеної між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.472 КПК України, сторони кримінального провадження дійшли згоди про те, що обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Одночасно сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за скоєний ним злочин, передбачений ч.2 ст.205-1 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях, усіх форм власності на строк три роки та на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків на підставі ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, визнав та зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості від 31.08.2021 р., укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Суд, перевіривши надані матеріали, заслухавши учасників судового розгляду, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана потерпілій юридичній особі, представник якої надав письмову згоду на укладення даної угоди між прокурором та обвинуваченим.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.205-1 КК України за ознаками: внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, за попередньою змовою групою осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину

Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

Судом враховано, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем мешкання та вперше притягується до кримінальної відповідальності, що дає підстави для узгодження покарання у вигляді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.205-1 КК України із застосуванням ст.75,76 ККУ.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.
Цивільний позов у провадженні не заявлено.
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1- 476 КПК України, ст.1-90 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 31.08.2021р., укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах, організаціях, усіх форм власності на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного та додаткового покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя:

23.09.2021