Справа№ 938/222/21
Судове провадження № 1-кп/938/63/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке 01.03.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, депутатом не обирався, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020, який набрав законної сили 22.09.2020, за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, після постановки його на облік Верховинським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації», як засуджену особу до покарання у виді громадських робіт та будучи належним чином 01.12.2020 ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередженим про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, діючи умисно, ухилився від відбування покарання за цим вироком суду у виді громадських робіт, а семе відпрацювавши 28 (двадцять вісім) годин за грудень 2020 року згідно направлення на відпрацювання 80 годин громадських робіт в Бистрецькому Старостинському окрузі Зеленської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, до відпрацювання решти 52 (п`ятдесяти двох) годин громадських робіт не приступив, інформацію про поважність причин неявки, уповноваженому органу з питань пробації, не повідомив.

Таким чином скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 389 КК України. Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що вироком Верховинського районного суду від 20.08.2020 його було засуджено до покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин, за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України. Про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також про наслідки ухилення від відбування цього покарання, йому було роз`яснено працівником органу пробації. Протягом грудня 2020 року він частково відбув громадські роботи, а саме колов дрова у медпункті в селі Бистрець Верховинського району. Скільки точно годин відпрацював, він не пам`ятає, але менше, як половину. Надалі на виконання покарання у вигляді громадських робіт він не з`являвся, хоча і жодних причин які б перешкоджали йому відпрацювати решту годин громадських робіт, в нього не було. У 2021 році громадські роботи він також не відпрацьовував.
Зазначив, що у вчиненому розкаюється, вважає, що слід було відпрацювати решту годин, просить суворо не карати.
Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, оскільки він ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку, не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого на підставі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду.
Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.389 КК України, а саме у виді арешту, оскільки таке покарання, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Окрім цього, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин і строк не відбутого покарання за цим вироком суду становить 52 (п`ятдесят дві) години.
Частина перша статті 71 КК України передбачає, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно довідки Верховинського РС філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, станом на 25.10.2021 року засудженим ОСОБА_3 відпрацьовано 28 годин громадських робіт. Залишилося відпрацювати 52 години громадських робіт.
Таким чином, під час відбуття покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_3 , вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд остаточно призначає йому покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК України та повністю приєднує не відбуту частину покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 року.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складенні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення, що одному дню арешту відповідають 8 (вісім) годин громадських робіт.
Не відбутий строк покарання ОСОБА_3 за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 року становить 52 (п`ятдесят дві) години громадських робіт та дорівнює 6 дням арешту, який повністю слід приєднати до призначеного покарання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази у справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.349,368-371,373-376,381-382,394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.08.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) місяців 6 (шість) днів арешту.
Початок відбування строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5