Справа № 308/4340/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 24 квітня 2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, колишнього військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 №255 від 12.11.2018 призначений на посаду номера обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що з моменту оголошення рішення про мобілізацію в Україні настає особливий період. Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізацію, з огляду на що з 18 березня 2014 року по теперішній час в Україні діють умови особливого періоду.
Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.
Натомість, ОСОБА_4 діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби.
Так, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , через особисту недисциплінованість, з метою ухилитися від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, без поважних причин, 19 липня 2019 самовільно залишив місця несення служби територію 2-го гірсько-піхотного батальону військової частини НОМЕР_1 (з місцем дислокації в АДРЕСА_2 ) та був відсутній на військовій службі по 10.02.0202 року без поважних причин, проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військовослужбовцем військової частини (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
18.10.2021 року прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000036 від 24 квітня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у відповідності до ст.ст. 468-472 КПК України, уклали угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_4 , під час судового розгляду повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні, беззастережно визнає винуватість в обсязі підозри у кримінальному провадженні; сприяв досудовому слідству; щиро розкаюється.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 , сторони узгодили покарання, яке вважають за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання покарання за вироком від 04.09.2019 призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років 1 один місяць позбавлення волі
На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяць позбавлення волі.
Згідно угоди, роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йомузаконом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.
Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, з застосуванням ст. 71 та 70 КК України.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Узгоджені обвинуваченим та прокурором вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому права передбачені ч.4 ст.474 КПК України, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.
Суд врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , беззастережне визнання вини, щире каяття, безпосередня участь в проведенні Операції Об`єднаних Сил. Обставини, що обтяжують його покарання, органом досудового розслідування вказується вчинення після постановлення вироку Ужгородського міськрайонного суду від 04.09.2019 року повторно.
Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 , до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що сприяв розкриттю злочину, раніше судимий, перебування на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах, негативних характеристик суду не надано.
Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення злочину, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді у виді позбавлення волі на певний строк.
Суд враховує, що ОСОБА_4 згідно вироку Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 04.09.2019 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання строком на 1 рік.
Крім цього, ОСОБА_4 згідно вироку Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 14.09.2021 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.
Суд констатує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до постановлення вироку від 14.09.2021, та під час відбування іспитового строку за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.09.2019 року. При цьому, судом при постановленні вироку Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 14.09.2021 не було враховано вирок від 04.09.2019 року.
Відповідно до ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Разом з тим, враховуючи ту обставину, що злочин, який розглядається вчинений до постановлення вироку Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 14.09.2021 за ч.2 ст. 121 КК України при призначенні покарання застосовується ст. 70 ч.4 КК України.

За таких обставин у цьому кримінальному провадженні має місце застосування положення ч.4 ст. 70 КК України оскільки після постановлення вироку в справі встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку від 14.09.2021 року та ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків, оскільки після постановлення вироку від 04.09.2019 року, але до повного відбуття покарання та під час іспитового строку за цим вироком вчинив новий злочин, тому до призначеного покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком суду від 04.09.2019 року, згідно з вимогами ст.71 КК України.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.06.2018 року у справі № 511/37/16-к, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК України, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, та вважає за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією кримінального закону та узгодженого сторонами угодою.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, обставину, що обтяжує покарання, особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, оскільки менш суворий вид покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався на досудовому розслідуванні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні, речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 18.10.2021 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 , з одного боку та зі сторони обвинувачення, та обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, 474 КПК України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч.4 статті 407 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.09.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років і 1 (один) місяць позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворого покарання призначеного за даним вироком, покарання за вироком Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області від 14.09.2021, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1