Справа № 645/1718/15-к
Провадження № 1-кс/645/93/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження № 0004015 від 25.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки м. Харкова, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Відділу поліції № 2 Харківського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_5 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні за № 0004015 від 25 грудня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в першій декаді січня 2005 року ОСОБА_5 біля буд.202 по пр. Московському в м. Харкові знайшла посвідчення «Ветерана праці» серія НОМЕР_1 , видане відділом соціального захисту населення та праці Калінінського району м. Донецька від 19.04.1996 року на ім`я ОСОБА_6 , яке привласнила собі та принесла додому за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого використання підробленого документа для безкоштовного проїзду в міському громадському транспорті, вклеїла в цей офіційний документ свою фотокартку.

17.08.2005 року близько 18.00 годин ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, з метою здійснення безкоштовного проїзду, пред`явила в тролейбусі 13-го маршруту кондуктору підроблене посвідчення «Ветерана праці», після чого на зупинці «з-д Кондиціонер» м. Харкова була затримана працівниками міліції, які в присутності понятих вилучили у неї посвідчення «Ветерана праці», серія АІ 11 № НОМЕР_2 , видане відділом соціального захисту населення та праці Калінінського району м. Донецька від 19.04.1996 року на ім`я ОСОБА_6 , первинний зміст якого згідно висновку техніко-криміналістичної експертизи № 347 від 23.08.2005 року змінено шляхом повного переклеювання фотографії.

23 серпня 2005 року ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 , ч.3 ст.358 КК України та справу направлено для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

ОСОБА_5 за неодноразовими викликами до Фрунзенського районного суду м. Харкова не з`являлася, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.12.2006 року ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 року матеріали кримінальної справи № 2033/1-15/11 у відношенні ОСОБА_5 за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України направлені прокурору Фрунзенського району м. Харкова для організації проведення додаткового розслідування.

25.12.2014 року СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розпочате кримінальне провадження № 0004015 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, громадянка України, освіта середня, вдова, не працює, в силу ст.89 КК України не судима, мешкала за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , висновком техніко-криміналістичної експертизи № 347 від 23.08.2005 року, речовим доказом.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та зазначив, що йому відомо, що у вказаному кримінальному провадженні не передбачено покарання у вигляді позбавлення волі але іншим способом орган досудового розслідування не має можливості встановити місце перебування підозрюваної та затримати її.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не обґрунтоване та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 23 серпня 2005 року ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 , ч.3 ст.358 КК України та справу направлено для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова.

ОСОБА_5 за неодноразовими викликами до Фрунзенського районного суду м. Харкова не з`являлася, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.12.2006 року ОСОБА_5 було оголошено в розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.12.2014 року матеріали кримінальної справи № 2033/1-15/11 у відношенні ОСОБА_5 за ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України направлені прокурору Фрунзенського району м. Харкова для організації проведення додаткового розслідування.

25.12.2014 року СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області розпочате кримінальне провадження № 0004015 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час в провадженні ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0004015 від 25 грудня 2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

03.03.2015 року слідчим складено повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, проте остання на виклики до слідчого не з`являється, за місце проживання відсутня.

Постановою слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 11.03.2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у розшук.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, згідно з яким, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Одним з елементів цього засадничого принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежним та неупередженим судом.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При розгляді зазначеного провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України ( в редакції 2005 року) за 1. Підроблення посвідчення або іншого документа, який видається чи посвідчується підприємством установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут передбачено штраф до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років. Використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно ч. 3 ст. 358 КК України ( в редакції 2022 року) за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі..

У відповідності до ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути подане:

1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;

2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;

3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Конституційний Суд України виходить із того, що затримання з метою приводу є винятковим, короткостроковим процесуальним заходом, який застосовується зі спеціальною метою, зумовлений протиправною поведінкою підозрюваного, обвинуваченого та спрямований на виконання завдань кримінального провадження.

Нормативне регулювання, визначене положеннями частини п`ятої статті 190, пункту 1 частини першої, частини третьої статті 309 Кодексу, спрямовано на недопущення затягування розгляду питання про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпечення обов`язковості виконання судового рішення (ухвали про привід підозрюваного, обвинуваченого для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою), а також на запобігання порушенню розумних строків кримінального провадження, тобто воно застосовується з легітимною метою, обумовлено необхідністю забезпечення раціональної процедури, є пропорційним та обґрунтованим.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Матеріали клопотання не містять доказів та прокурором в судовому засіданні не наведено доводів, що підорювана не виконала обов`язки та що на підозрювану було покладено обов*язки будь - якого обраного запобіжного заходу, або не виконала у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Згідно з ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. 42, 131, 132, 176-178, 183, 187-190, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження № 0004015 від 25.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя