Справа № 215/2161/19
ВИРОК
09 листопада 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Північне, Волоустівського району, Вологодської області, РФ, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх/малолітніх/ дітей, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, за участі учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 06.01.2019 року, приблизно о 12-00 годині знаходився за місцем свого мешкання, а саме у квартирі АДРЕСА_2 .
В цей час та місці у ОСОБА_3 виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, а саме металевих помольних шарів, що належить ПРАТ «ПІВНГЗК», та знаходиться у приміщенні цеху ремонтної площадки № 1, секції № 1, РЗФ-1, ПРАТ «ПІВНГЗК» у Тернівському районі м. Кривого Рогу.
З метою реалізації свого раптово виниклого, зазначеного вище прямого умислу, ОСОБА_3 за місцем свого мешкання підшукав господарську сумку та направився до приміщення зазначеної вище дільниці.
Далі, в цей же день, приблизно о 12-30 годині ОСОБА_3 , прибув до будівлі секції №1 РЗФ-1, ПРАТ «ПІВНГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, у якій знаходиться ремонтна площадка №1, де побачив, що вхід до неї здійснюється через незачинені металеві ворота.
Перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_3 , реалізуючи свій зазначений вище прямий умисел, діючи з корисливих мотивів, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені зазначені вище металеві ворота зайшов до вказаної будівлі, таким чином, проник у інше приміщення, що належить ПРАТ «ПІВНГЗК», де на підлозі, навпроти входу, побачив металеві помольні шари діаметром 100 мм., які визначив об`єктом свого злочинного посягання. Після цього з метою досягнення свого зазначеного вище злочинного прямого умислу ОСОБА_3 зібрав металеві помольні шари та склав до заздалегідь заготовленої ним зазначеної вище господарчої сумки, металеві помольні шари діаметром 100 мм. у кількості 25 штук та загальною вагою 44 кг.
Далі, ОСОБА_3 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, зберігаючи викрадене ним майно у вказаній господарчій сумці, взявши її у руки, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, вийшов з приміщення ремонтної площадки № 1, секції №1, РЗФ-1, ПРАТ «ПІВНГЗК» та хотів покинути територію ПРАТ «ПІВНГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу, із зазначеним вище майном даного підприємства, та отримати реальну змогу розпорядитись викраденим майном у власних корисних інтересах, однак відійшовши на відстань близько 200 метрів, неподалік зупинки громадського транспорту РЗФ-1 ПРАТ «ПІВНГЗК» був помічений охоронцями ТОВ «Охоронного агентства «БАРС»», які викрили та зупинили злочинні дії ОСОБА_3 ..
Таким чином, ОСОБА_3 не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, до кінця, а саме металевих помольних шарів діаметром 100 мм., у кількості 25 штук та загальною вагою 44 кг, які належать ПРАТ «ПІВНГЗК».
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 19.03.2019 р. вартість помольних металевих шарів діаметром 100 мм загальною вагою 44 кг, станом на момент скоєння злочину складає 821,33 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 у разі доведення свого злочинного умислу до кінця міг спричинити матеріальну шкоду ПРАТ «ПІВНГЗК» на загальну суму 821,33 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення не визнав, під час розгляду кримінального провадження декілька разів змінював свої покази. Так, обвинувачений в судовому засіданні пояснив що його товариш ОСОБА_6 запропонував йому поїхати разом із ним на ПівнГЗК, на що він погодився та 06.01.2019 він разом із ОСОБА_6 приїхали на ПівнГЗК, де йшли по дорозі та біля зупинки громадського транспорту побачили хлопця з сумками. Потім вибігла охорона та почала бити того хлопця, а вони стояли та спостерігали. Після цього охоронці сказали їм взяти сумки та нести в цех. Вони донесли сумки до цеху, виклали з них металеві шари, але охоронці викликали поліцію. Після того, як приїхала поліція, їм сказали знову всі шари зложити в сумки, щоб все пофотографувати та повезли їх в райвідділ.
Через деякий час, обвинувачений в судовому засіданні змінив свої покази та пояснив, що він разом із ОСОБА_6 06.01.2019 приїхали на території ПівнГЗК, де набрали шари та йшли на зупинку, але їх зупинила охорона та сказала все повернути на місце, що вони і зробили. Вони думали що їх відпустять, бо вони віднесли шари туди, де взяли, але охоронці викликали поліцію. Після цього їх заставили знову скласти шари в сумки та поліція почала все фотографувати. Оскільки він нічого не викрав, вважає, що він не вчинив ніякого злочину.
Не зважаючи на не визнання винуватості обвинуваченим, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за ознаками незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, доведена повністю сукупністю зібраних та досліджених в ході досудового та судового слідства доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_7 , який працює інспектором в охоронній фірмі «Безпека нова» пояснив, що він разом із напарником ОСОБА_8 приблизно два роки потому у ОСОБА_9 на території ПРАТ «ПівнГЗК» вилучив металеві шари. При обході території ПРАТ, в районі секції №1 було помічено ОСОБА_9 , в якого була сумка з шарами. Шмига їм пояснював, що шари взяв на секції №1 РЗФ-1, після цього вони про цю подію доповіли начальнику зміни, а він вже викликав поліцію. Було помічено не лише ОСОБА_9 , а ще двоє людей, також з шарами, які йшли неподалік від ОСОБА_9 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який працює охоронцем пояснив, що під час його зміни був затриманий ОСОБА_9 з мелючими тілами у виді шарів на території РЗФ-1. Він та його напарник ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_9 та ще до двох хлопців, які також були там, в ОСОБА_9 була сумка, у інших хлопців також були рюкзак та сумка, але що точно не пам`ятає. Було не зрозуміло вони всі втрьох разом прийшли на території ПівнГЗК, але йшли вони неподалік один від одного на відстані приблизно 2 метрів. Після цього вони сказали щоб ОСОБА_9 та інші поставили сумки на землю та зателефонували начальнику зміни. Потім вони всі разом пішли в кімнату майстрів, куди запросили представника ПівнГЗК, який прийшов та підтвердив що ці мелючі тіла належать ПРАТ та викликали поліцію.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , котрий працює начальником зміни на ПРАТ «ПівнГЗК» пояснив, що шари зберігаються на ремонтних майданчиках, які огорожені. Якщо в нього в цеху вкрали шари, його викликає охорона на місце події. Так і в цей раз було, коли зупинили людей з викраденими шарами, йому зателефонувала охорона та він прийшов та підтвердив, що це шари саме з його цеху.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК Ураїни, також підтверджується письмовими доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:
- актом огляду технічного стану , згідно якого металеві вироби, що оглядаються є шарами мелючими б/у, т.3, а.с.13;
-інвентаризаційним описом, т.3, а.с.14-16;
-протоколом огляду місця події від 06.01.2019, складеним в присутності двох понятих, представника ОСОБА_12 та спеціаліста ,т.3, а.с.17-24, з фото таблицями до нього, в кімнаті майстрів РЗФ-1 ПРАТ «ПівнГЗК» оглянуто сумки з металевими шарами, біля яких знаходиться ОСОБА_3 , оглянуто сумку з металевими шарами, біля якої знаходиться ОСОБА_13 та сумку біля якої знаходиться ОСОБА_14 ;
-постановою про визнання речовими доказами від 07.01.2019, т.3, а.с.25;
-протоколом огляду місця події від 06.01.2019, складеним в присутності двох понятих, т.3, а.с.27-30, з фото таблицями до нього, згідно якого оглянуто територію РЗФ-1 ПРАТ «ПівнГЗК», оглянуто вхід до ремонтного майданчика, який обладнаний воротами , по середині майданчика є яма з металевими шарами, навколо якої є бетонні опори;
-Висновком експерта №34/12.1/312 від 19.03.2019, т.3, а.с.42-44, згідно якого ринкова вартість мелючих тіл діаметром 100 мм., загальною вагою 99 кг. станом на 06.01.2019 могла складати 1848грн.
Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Крім того, оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.
Так, суд вважає, що вищенаведені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за ознаками незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
До пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 даних в судовому засіданні з приводу того, що він лише допоміг донести сумки з шарами але сам нічого не викрадав, суд відноситься критично та розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення покарання.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пом`якшуючих покарання обставин, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.
Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, відповідальність за який передбачена ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, раніше не судимий, за допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх /малолітніх/ дітей, інвалідом не являється, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 оцінюються як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Так, приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи особу винного, тяжкість злочину, досудову доповідь органу пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, ч.3 ст.76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
Згідно п.2 ч.3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.
Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п.2 ч.3 ст.76 КК України.
Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в порядку ст. 122, 124 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 слід скасувати.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки , якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі судового засідання у зв`язку із ухваленням вироку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 34/12.1/312 від 19.03.2019 у розмірі 572 ( п`ятсот сімдесят дві) грн.
Речові докази: мелючі тіла, вагою 44 кг., які згідно розписки знаходяться на зберіганні майстра дільниці РЗФ-1 ПРАТ «ПівнГЗК» ОСОБА_12 - повернути ПРАТ «ПівнГЗК».
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч.6 та ч.7 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, а потерпілим направити копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення.
СУДДЯ: