ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0001114 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у Запорізької області Вільнянського району м. Вільнянськ, громадянин України, офіційно не працевлаштований, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .
Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 60 діб, тобто до 21 січня 2022 року, заборонивши ОСОБА_6 цілодобово залишати місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 . на два місяці з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що прокурором не доведено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, визначеному у клопотанні, а тому врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, особу підозрюваного, який є пенсіонером, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, також є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має ряд хронічних тяжких захворювань та потребує постійного лікування, що підтверджується наданими захисником документами, тобто має стійкі соціальні зв`язки , дійшов до висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід повністю забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
В апеляції:
- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_6 те, що останній може чинити тиск на свідків, оскільки особисто їх знає; вказує на те, що останній підозрюваний є мешканцем іншої області та з метою вчинення злочину, подолав майже 100 км, що очевидно свідчить про його сталу злочину поведінку; викрадене майно було повернуто не добровільно, а внаслідок затримання підозрюваного на місці вчинення злочину.
Окрім цього, вважає посилання слідчого судді на наявність у підозрюваного ряду хронічного захворювання необгрунтованим, оскільки вказані обставини не підтверджені документально та не обґрунтовані в ухвалі.
Заслухавши сторони кримінального провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які кожен окремо просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно до вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримані в повному обсязі та, вирішуючи це питання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належно дослідив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, що передбачені ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий.

За матеріалами, долученими до клопотання, вбачається, що 24.11.2021 року до ЄРДР за № 0001114 внесені відомості за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_6 , який в той же день був на підставі ст. 208 КПК України затриманий як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину.
24 листопада 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, що виразилось у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному із проникненням у житло.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих суду апеляційної інстанції матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, з чим погоджується колегія суддів з огляду на наявність відповідних доказів, а саме: протоколом огляду місця події від 24.11.2021 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 ; актом контрольного зважування від 24.11.2021 року, яким підтверджено контрольна вага та вартість викраденого ферросилікомарганця; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.11.2021 року; речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання слідчого, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому злочину.
Перевіряючи доведеність заявлених в клопотанні прокурора ризиків, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, під час розгляду клопотання, слідчий суддя також врахував, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, також є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має ряд хронічних тяжких захворювань та потребує постійного лікування, та дійшов висновку, що з метою запобігання вказаних ризиків можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий висновок в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Сама по собі тяжкість інкримінованого підозрюваного злочину, та тяжкість можливого покарання, як на це посилається прокурор в апеляції, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_6 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання прокурора на те, що слідчий суддя безпідставно врахував стан здоров`я підозрюваного є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять медичні документи, згідно яких ОСОБА_6 має тяжкі захворювання.

Доводи прокурора про те, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є неспроможними з огляду на те, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведені достатньо переконливі обставини та доводи щодо існування вищезазначеного ризику, а лише є припущенням.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час апеляційного перегляду вказаної ухвали, підозрюваний сумлінно виконував покладені на нього обов`язки.

Прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду не наведено досить переконливих обставин і доводів щодо недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту для запобігання визначеним судом ризикам.

Таким чином, відмова в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосування до нього більш м`якого альтернативного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, відповідає вимогам вищевказаних норм закону, і, зокрема, правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду у справі «Харченко проти України», та є дієвим механізмом контролю його поведінки під час здійснення досудового розслідування та відповідає завданням кримінального провадження.

З врахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, положень кримінального процесуального закону, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді з мотивів наведених прокурором в апеляції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування чи зміни ухвали слідчого судді не встановлено. Запобіжний захід щодо підозрюваного обраний у відповідності з вимогами ст. ст. 181, 194, 196 КПК України, тому колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0001114 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4