справа № 278/1394/20
У Х В А Л А

10 листопада 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362 та ч. 3 ст. 362 Кримінального кодексу України (далі КК),

В С Т А Н О В И В:

До Житомирського районного суду Житомирської області після скасування виправдувального вироку для нового розгляду надійшов обвинувальний акт із додатками у названому кримінальному провадженні № 0000538.

Прокурор та обвинувачений вважали за можливе призначити справу до судового розгляду.

Проте, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про неможливість призначення справи до судового розгляду з огляду на таке.
Так відповідно до ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд перевіряє, зокрема, відповідність обвинувального акта вимогам закону. Такі вимоги встановлені у ч. 2 ст. 291 КПК, пункт 5 якої передбачає виклад у обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. При цьому обвинувачення має бути чітко сформульованим та зрозумілим, у першу чергу для самого обвинуваченого. Проте суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 , є нечітким та незрозумілим. Зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 262 та ч. 3 ст. 262 КК, об`єктивна сторона яких передбачає обов`язкові наслідки діяння у вигляді витоку інформації. Проте, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 не містить чіткого викладу цього наслідку інкримінованого обвинуваченому діяння, тобто, у обвинувальному акті не розкрито, у чому саме, з точки зору прокурора, полягає виток інформації з урахуванням визначення цього поняття, даного у ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах». Тобто, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 не містить інформації про те, яка саме захищена інформація внаслідок діяння обвинуваченого стала відома і кому. Таким чином суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_4 , є несформульованим. Викладений недолік обвинувального акта є істотним, оскільки призвів до виправдання обвинуваченого на підставі повністю визнаних ним обставин, викладених у даній редакції обвинувального акта. У цей же час суд не може розраховувати на можливу у майбутньому зміну прокурором обвинувачення в суді, оскільки в такому випадку допустить до судового розгляду обвинувальний акт, обвинувачення за яким не зможе в порядку ст. 348 КПК роз`яснити обвинуваченому, не вийшовши за його межі. Крім того, підказування прокурору можливості зміни обвинувачення таким чином може бути розцінено як упередженість з боку суду.
Підсумовуючи наведене, суд вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 314 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000538 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 362 та ч. 3 ст. 362 КК, повернути прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали.

Головуючий ОСОБА_1