Код суду 233 Справа № 233/5559/21
Вирок
Іменем України
17 січня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Алдан Саха (Якутія) РФ, руський, громадянин України, має середню спеціальну освіту, розлучений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296КК України,
02 листопада 2021 року, приблизно о 10 годин 50 хвилин, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення магазину оптики « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де висловлюючись нецензурною лайкою кинув на вітрину окуляри, в яких було відсутнє одне скло та почав вимагати у працівника ФОП ОСОБА_5 - ОСОБА_4 провести заміну зазначених окуляр, оскільки він нібито придбав їх саме тут. Оскільки останній не надав чек, що підтверджує факт придбання зазначених окулярів саме у магазині оптиці «Лорнет», ОСОБА_4 відмовила ОСОБА_7 в заміні. В цей час у ОСОБА_7 виник кримінальний умисел, спрямований на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.
З метою реалізації свого умислу, в цей же день, приблизно о 10 годин 55 хвилин, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, а саме: у приміщені магазину оптики «Лорнет» за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, висловлюючись нецензурною лайкою, за допомогою наявної в нього милиці, яку він тримав обома руками, почав бити скляні вітрини із товаром та завдав один удар милицею по правому плечу ОСОБА_4 , яка намагалась викликати поліцію. Після цього, ОСОБА_4 , злякавшись за своє життя та здоров`я, спробувала вийти із зазначеного приміщення, але ОСОБА_7 перегородив їй шлях, ставши біля вхідних дверей та тримаючи в руках милицю. ОСОБА_4 , схопившись за милицю, відштовхнула останнього від вхідних дверей та намагалась вийти.
Продовжуючи свій кримінальний умисел, ОСОБА_7 діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов ззаду до ОСОБА_4 , схопив її руками за плечі та силою потягнув до себе, розігнувши її. ОСОБА_4 почала виходити із зазначеного приміщення, але ОСОБА_7 тримав її руками за одяг, внаслідок чого, ОСОБА_4 не втримала рівновагу та впала на порозі приміщення оптики на коліна. Піднявшись, ОСОБА_4 побігла, кличучи на допомогу, а ОСОБА_7 в цей час, продовжуючи свій умисел, став переслідувати останню та завдав ОСОБА_4 один тичковий удар милицею в задню поверхню правого плеча, від якого обидва втратили рівновагу та впали на тротуарну плитку.
Своїми хуліганськими діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_4 синці заднє - внутрішньої поверхні правого плеча у середній третині, задньої поверхні лівого плеча у середній третині, задньої поверхні правого плечового суглобу, по передній поверхні обох колінних суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Також, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_7 було пошкоджено майно ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 9844,35 грн. та тимчасово порушена нормальна діяльність роботи магазину оптики « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а саме припинена торгівельна діяльність на строк з 02 по 05 листопада 2021 року.
Крім того, 02 листопада 2021 року, приблизно о 10 годин 55 хвилин, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні магазину оптики « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході скоєння хуліганських дій стосовно ОСОБА_4 за вищезазначених обставин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов ззаду до останньої, з хуліганських мотивів схопив ОСОБА_4 руками за плечі та силою потягнув до себе, розігнувши її. В результаті чого, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді компресійного перелому 1 поперекового хребця, що за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як потребуючий для свого лікування термін понад 21-го дня.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 суду пояснив, що дійсно 02 листопада 2021 року, приблизно о 10 годин 50 хвилин, він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення магазину оптики «Лорнет» за адресою: АДРЕСА_2 , де кинув на вітрину окуляри, в яких було відсутнє одне скло та почав вимагати у працівника провести заміну зазначених окуляр, оскільки він придбав їх у вказаному магазині. Працівник йому відмовила в заміні, оскільки він не надав відповідний чек. Після цього він, висловлюючись нецензурною лайкою, за допомогою наявного у нього костиля, який він тримав обома руками, почав бити скляні вітрини із товаром, а також завдав один удар костилем по правому плечу працівника, яка намагалась викликати поліцію. Після цього, працівник спробувала вийти із приміщення оптики, але він перегородив їй шлях, ставши біля вхідних дверей та тримаючи в руках костиль. Працівник, схопившись за костиль відштовхнула його від вхідних дверей та намагалась вийти, а він підійшов до неї ззаду, схопив її руками за плечі та силою потягнув до себе, розігнувши її. Працівник оптики почала виходити із приміщення, але він тримав її руками за одяг, внаслідок чого вона не втримала рівновагу та впала на порозі приміщення оптики на коліна. Піднявшись, вона побігла, кличучи на допомогу, а він в цей час, завдав їй один удар костилем в задню поверхню правого плеча, від якого вони обидва втратили рівновагу та впали на тротуарну плитку.
Свою провину обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю, погодившись із усіма обставинами скоєних кримінальних правопорушень, щиро покаявся, вибачився перед потерпілими та зазначив про намір на відшкодування завданих збитків.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень у обсязі, встановленому вироком, повністю доведена дослідженими судом доказами:
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що про обставини, які мали місце 02.11.2021 року вона дізналася від своєї сестри ОСОБА_4 , яка того дня працювала в магазині оптики «Лорнет», розташованого по АДРЕСА_2 та яка розповіла їй про те, що чоловік похилого віку, який перебував у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні магазину побив вітрини та завдав їй тілесні ушкодження. Коли вона приїхала до магазину, то побачила, що три прилавка були побиті, усюди було скло від побитого товару. Зазначила, що ОСОБА_4 були заподіяні тілесні ушкодження та в теперішній час вона продовжує лікуватися. Вказала, що син обвинуваченого пропонував їй відшкодувати завдані збитки, однак вона відмовилася, оскільки вважає, що за вказану спричинену шкоду повинен відповідати обвинувачений, а не його син. Цивільний позов підтримала у повному обсязі. Обвинуваченому просила визначити покарання на розсуду суду;
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 02.11.2021 року вона працювала в магазині оптики «Лорнет», розташованого по вул. Ціолковського, б.33, кв.46 в м. Костянтинівка, Донецької області. В той день, біля обідні, до магазину зайшов, раніше не відомий їй чоловік, який перебував у нетверезому стані. Вказаний чоловік є обвинуваченим ОСОБА_7 .. Він поклав на прилавок окуляри без одного скла та вимагав їх відремонтувати, на що вона відповіла, що це буде коштувати 70 гривень. ОСОБА_7 , висловлюючись нецензурною лайкою, вказуючи, що купував їх саме у цьому магазині, вимагав видати йому нові, на що вона відповіла, що це можливо лише у разі надання чеку на придбання вказаних окулярів. На вказане ОСОБА_7 сказав, що якщо вона хоче чек, то зараз отримає та почав бити вітрини. Вона перелякалася та схопилася за телефон, ОСОБА_7 її вдарив та телефон вилетів з її рук. Коли вона намагалася його підняти, ОСОБА_7 ще вдарив її костилем. Вона почала намагатися вибігти через вхідні двері. ОСОБА_7 перегородив їй шлях, ставши перед дверима. Вона спробувала відчинити двері, але ОСОБА_7 , перешкоджав їй в цьому, завдаючи тілесні ушкодження, після яких вона відчула гостру біль. Коли все ж таки їй вдалося відчинити вхідні двері, вона намагалася вийти, але ОСОБА_7 , продовжував тримати її, схопивши за одяг. Не втримавшись на ногах вона впала на порозі оптики на обидва коліна, а потім піднялася та почала бігти, кликаючи на допомогу. ОСОБА_7 рухаючись за нею наніс їй ще удар костилем, після, вона розвертаючись, перечепилася та вони обидва впали. В подальшому, звільнившись від фізичного тиску ОСОБА_7 , вона почала викликати поліцію та телефонувати сестрі. Після приїзду поліції, вона з сестрою ( ОСОБА_5 ) поїхали до травматології. Вказала, що внаслідок побиття у неї було безліч синців та компресійний перелом 1 поперекового хребця. Зазначила, що обвинувачений через два дні приходив до магазину та намагався просити пробачення, посилаючись на те, що нічого не пам`ятає та не вірить, що міг таке зробити, але вона не стала навіть з ним розмовляти, оскільки після того, що трапилося дуже його боялася. Враховуючи, що матеріальні витрати на лікування були їй відшкодовані сином обвинуваченого, підтримала позовні вимоги лише в частині стягнення моральної шкоди. Обвинуваченому просила призначити покарання на розсуд суду;
згідно з протоколом огляду місця події від 02.11.2021 року та фото-таблиці до нього, в ході огляду торгівельного залу приміщення магазину оптики «Лорнет» ФОП «Стоволкова», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено пошкодження вітрин зі склом. Як пояснила присутня під час огляду ОСОБА_4 , саме біля розбитих вітрин їй були спричинені тілесні ушкодження;
згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2021 року та фото-таблиці до нього, за участю потерпілої ОСОБА_4 , остання розказала та показала про обставини, за яких вона отри мала тілесні ушкодження, вказавши, що 02.11.2021 року, приблизно о 12 годині вона перебувала в оптиці «Лорнет», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де працює. В цей час до даного приміщення зайшов невідомий чоловік у стані алкогольного сп`яніння, який приніс окуляри без одного скла та почав вимагати видати йому нові. Вона запропонувала відремонтувати їх, але чоловіка це не влаштувало та він наніс по скляним поверхням прилавка удари костилем, який він мав при собі. При цьому даний костиль він тримав обома руками. В подальшому чоловік наніс їй один удар зверху вниз костилем по правому плечу, коли вона знаходилась за прилавком на відстані приблизно 2 м від вказаного чоловіка та в той час нахилилася за мобільним телефоном, який впав на підлогу. Вона відійшла подалі від прилавку. Потім чоловік знову почав трощити скляну поверхню прилавку, через що фрагменти скла розлетілися у різні сторони та деякі з них потрапили пальці обох її рук (2 палець правої руки та 4 палець лівої руки пошкоджені фрагментами скла). Після чого вона вирішила прямувати до вхідних дверей щоб вийти з приміщення, але чоловік став біля них, тримаючи костиль обома руками в області своїх грудей, а вона також схопилася за костиль обома руками та намагалася відштовхнути чоловіка від дверей. Відштовхнувши чоловіка від дверей на деяку незначну відстань, вона схопилася за ручку дверей, щоб вибігти, та в цей час чоловік опинився за нею, схопив її спочатку за одежу обома руками, а після схопив її обома руками за плечі та різко, з силою рванув на себе, розігнувши її. Коли чоловік щосили стиснув її, вона відчула біль та хрускіт в області попереку. В цей час вона відчинила двері та намагалася вийти, але чоловік ще тримав її, схопивши за одяг. Не втримавшись на ногах вона впала на порозі оптики на обидва коліна, після чого одразу піднялася та вибігла з приміщення оптики, кликаючи на допомогу. Чоловік теж вийшов з приміщення оптики та почав прямувати за нею, розмахуючи костилем та намагаючись вдарити ним. Відстані між ними складала приблизно 2 2,5 метрів. В подальшому вона відчула удар (по типу поштовху) костилем в область верхньої частини спини з правого боку. Далі вона почала розвертатися до чоловіка обличчям, продовжуючи рух, перечепилася через виступ та впала на праву частину тулуба спиною на асфальтоване покриття дороги. Після падіння вона ледве змогла піднятися, оскільки коли відчула хрускіт в попереку на повний зріст, вирівнятися не могла, а тому бігла у півзігнутому стані з приміщення оптики. Будь яких тілесних ушкоджень вона чоловікові не наносила. Піднявшись вона побачила даного чоловіка, сидячого навколішках на доріжці, вимощеною плиткою та на деякій відстані від нього знаходився його костиль. Чоловік продовжував висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою;
згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2021 року та фото-таблиці до нього, за участю свідка ОСОБА_8 , останній розказав та показав про обставини події, свідком якої він був та зазначив, що 02.11.2021 року він знаходився біля кіоску по вул. Ціолковського, 33-б в м. Костянтинівка, Донецької області та приблизно о 12 годині з приміщення оптики «Лорнет» вибігла жінка, яка кликала на допомогу. З даного приміщення оптики за нею вийшов невідомий чоловік, який кульгаючи, рішуче прямував за жінкою, викрикуючи нецензурною лайкою. В правій руці у вказаного чоловіка мався костиль, яким він махав в бік жінки, намагаючись ним її вдарити. Відстань між чоловіком та жінкою складала приблизно 2-2,5 метрів. В подальшому чоловік скоротив відстань та наніс жінці удар у вигляді поштовху костилем в область верхньої частини спини праворуч. Костиль при завданні удару чоловік тримав у правій руці. Одразу після нанесення удару жінці чоловік присів навколішки, а костиль впав на деякій відстані від нього. Після удару в спину жінка, намагаючись розвернутися, перечепилася через виступ між бордюром та плиткою та впала на асфальтоване покриття. Жінка не могла піднятися з землі, а тому він допоміг їй піднятися, при цьому жінка скаржилася, що не може повністю розігнутися. Чоловік продовжував кричати використовуючи нецензурну лайку в бік даної жінки та висловлював погрози фізичною розправою;
відповідно до висновку експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» №79 від 03.11.2021 року, на підставі вивчення даних на ім`я ОСОБА_9 , 1976 р.н., виявлені у неї синці заднє внутрішньої поверхні правого плеча у середні третині, задній поверхні лівого плеча у середній третині, задній поверхні правого плечового суглобу, по передній поверхні обох колінних суглобів утворилися не менш як від 5 впливів тупих предметів, не виключно у вказаний термін та відносяться до легких тілесних ушкоджень; виявлена у неї різана, скальпована рана долонної поверхні нігтьової фаланги 2 пальця правої кісті, утворились від однократної дії ріжучого предмету, не виключно у вказаний термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; виявлений у неї компресійний перелом 1 поперекового хребця утворився від однократної дії тупого предмету, не виключно у вказаний термін, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступені тяжкості, як потребуючий для свого лікування термін понад 21-го дня /3-х тижнів/;
відповідно до висновку експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» № 79/80 від 10.11.2021 року, на підставі вивчення даних дослідницької частин постанови на ім`я гр. ОСОБА_4 , 1976 р.н., даних представлених медичних документів та протоколу проведення слідчого експерименту, приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень у постраждалої, не виключена можливість їх утворення при обставинах, зазначених у протоколі слідчого експерименту за її участю від 05.11.2021 року. Не виключена можливість утворення синців задньої поверхні правого плечового суглобу, передній поверхні обох колінних суглобів при обставинах, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 . Компресійний перелом 1 поперекового хребця виникає при різкому одномоментному стисненні та сгинанні хребетного стовпу;
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Дослідженні в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання; достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, встановлених у судовому провадженні, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.296КК України, як умисне вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство) та за ч.1 ст.122КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_7 вважається особою раніше не судимою, має місце реєстрації та постійне місце мешкання, розлучений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, працездатний, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться, за медичною допомогою до КНП «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Костянтинівка не звертався, характеризується посередньо, свою провину визнав у повному обсязі, перед потерпілими вибачився та має намір на відшкодування завданих збитків.
Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд враховує його щире каяття.
До обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому порядку.
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
Додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин кримінальних правопорушень, їх наслідки, позицію потерпілих, дані про особу винуватого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КК України покарання у виді позбавлення волі та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296КК України покарання у виді обмеження волі, визначаючи остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із застосуванням правил призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч.1 ст.70КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».
Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки.
Іспитовий строк дисциплінує засудженого, має на меті привчити його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування
З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до якої він вважається особою раніше не судимою, вік та стан його здоров`я, його поведінку в період досудового слідства і судового розгляду, наслідки вчиненого, визнання вини та щирого каяття щодо скоєного, часткове відшкодування шкоди та критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, враховуючи вибачення перед потерпілими, бажання відшкодувати завдані збитки, а також позицію останніх щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду, в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що саме іспитовий строк дисциплінує засудженого, призведе до позитивних змін в його особистості і створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
На думку суду іспитовий строк тривалістю три роки належним чином забезпечить здійснення контролю та виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків та інші умови випробування.
Процесуальні витрати на залучення експертів та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.
Згідно з ч.1 ст.128КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, із застосуванням норм ЦПК України.
Розглядаючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень частини 3 ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п.9 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши відповідні мотиви.
В своїй позовній заяві потерпіла ОСОБА_4 обґрунтовує наявність моральної шкоди тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 були порушені її нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадянського життя, що пов`язано з тим, що вона стала боятися оточуючих, ні з ким не спілкується, веде закритий спосіб життя, рідко виходить з дому, а також через погіршення стану її здоров`я, оскільки вона почала погано спати та в неї стала занижена самооцінка як особистості.
З даним ствердженням позивача суд погоджується та вважає, що в своїй позовній заяві в частині стягнення моральної шкоди потерпіла навела достатньо доводів для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.
При визначені розміру моральної шкоди, враховуючи ступінь провини ОСОБА_7 , характер та обсяг страждань потерпілої, конкретні обставини справи та наслідки, що наступили, істотність вимушених змін життєвих стосунках потерпілої, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 7500(сім тисяч п`ятсот) гривень, 00 копійок.
Розглядаючи питання щодо заявленого потерпілою ОСОБА_5 цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166ЦК України).
Аналіз вказаної вище норми дає підстави вважати, що вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних збитків вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи наслідком такої протиправної поведінки.
Системне тлумачення вказаної норми цивільного законодавства свідчить про те, що позивач має право на відшкодування упущеної вигоди, але при цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на потерпілу особу обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б нею отримані в разі належного виконання нею своїх обов`язків.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі докази можуть бути письмовими, речовими і електронними.
Згідно із ст.94КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Приймаючи до уваги встановлені під час розгляду кримінального провадження обставини, суд приходить до висновку, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а саме: у сумі, встановленій у відповідності до відомостей, вказаних у видаткових накладних, наявних у матеріалах даного кримінального провадження, тобто у розмірі 9844 гривні 35 копійок.
В той же час, вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 втраченого прибутку(упущеної вигоди), суд оцінюючи доводи позивача щодо доведеності факту наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) у зв`язку із припиненням нормальної торгівельної діяльності та невиконання замовлень покупців по отриманню замовленої продукції, враховуючи не надання суду доказів реальності таких доходів, з боку потерпілої, вважає, що у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є підставою для його стягнення, а тому цивільний позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.296КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.122КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч.1 ст.296КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;
На підставі ч.1 ст.70КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_7 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково:
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 7500(сім тисяч п`ятсот) гривень, 00 копійок;
В решті заявлених вимог в частині стягнення моральної шкоди відмовити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 у відшкодування матеріальної шкоди 9844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 35 копійок.
В іншій частині цивільного позову відмовити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1