Провадження №1-кп/761/322/2021
В И Р О К
іменем України

28 жовтня 2021 року

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003422 від 23 березня 2017 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Щекичин Корецького району Рівненської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

21.03.2017 року, в денний час, ОСОБА_3 будучи матір`ю двох малолітніх дітей в наслідок скрутного матеріального становища, вирішила залишити останніх в небезпеці за наступних обставинах.

Так, 21.03.2017 року, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_3 перебуваючи у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи свої дії та передбачаючи настання наслідків, завідомо залишила без допомоги, у дитячій колясці своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 2016 року народження, та ОСОБА_7 2015 року народження, які перебували в небезпечному для життя стані та були позбавлені вжити заходів до самозбереження через малолітство.

Після чого, ОСОБА_3 повернулася за місцем тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та не вжила заходів спрямованих на повідомлення про залишення дітей відповідних органів, залишивши при цьому своїх дітей, які перебували в небезпечному для життя стані та були позбавленні можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, оскільки ОСОБА_3 була зобов`язана піклуватися про них та мала змогу надати допомогу.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні за ч.1 ст. 135 КК України визнала повністю, підтвердила обставини, викладені у обвинувальному акті, а саме те, що вона 21.03.2017 року у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 , залишила без нагляду двох своїх малолітніх дітей. У вчиненому щиро розкаялась та просила суд не застосовувати найсуворіше покарання.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_3 показання, якої відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 135 КК України, як завідомо залишення без допомоги осіб, які перебували в небезпечному для життя стані і були позбавлені можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, особою що була зобов`язана піклуватися про осіб та мала змогу надати їм допомогу.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченої, мотивацію кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, раніше не судима, позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх дочок ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

У відповідності до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , слід визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 135 КК України. Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення злочину і обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням обвинуваченою кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних властивостей обвинуваченої, зокрема, її молодого віку, стану здоров`я, способу життя, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої.

Суд приходить до висновку, що вищенаведене утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконання покладених на неї судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні до обвинуваченої не застосовувався.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 135 КК України і призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік, якщо протягом указаного строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази відеозапис з камер спостереження АЗС «АМІК Україна», що міститься на СД-Р диску залишити в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1