У Х В А Л А Справа № 932/1516/22

Іменем України Провадження № 1-кс/932/726/22

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі

підозрюваного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

слідчої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання особи,-

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2022 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 зі скаргою на незаконне затримання особи.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 21 лютого 2022 року о 06 год. 50 хв. було розпочато обшук на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 року за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . З початком проведення обшуку ОСОБА_3 був позбавлений можливості пересуватися самостійно, покинути місце проведення обшуку, через підкорення наказу був змушений знаходитися поряд зі слідчим та оперативними працівниками. В ході проведення обшуку, який було проведено в рамках кримінального провадження № 0000151 від 15.07.2021 року, було виявлено та вилучено: предмет, схожий на гранату та предмет, схожий на запал. Всупереч вимогам закону, ОСОБА_3 було доставлено до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, де о 15 год. 00 хв. було розпочато складання протоколу про затримання. При цьому в самому протоколі був зазначений час затримання, а саме 10 год. 05 хв. До того ж, є незрозумілим, чому з моменту завершення обшуку, до моменту початку складення протоколу про затримання пройшло майже 5 годин. З проколу про затримання не зрозуміло, на підставі якого пункту ст. 208 КПК України відбулося затримання ОСОБА_3 , оскільки у вказаному проколі міститься перелік підстав для затримання, передбачених п.1 та п.2 ст. 208 КПК України та не вказано, яка з цих підстав була застосована до підозрюваного. Крім того, адвокат ОСОБА_4 стверджує, що затримання незаконне з огляду на те, що під час затримання, у сторони обвинувачення не було належних і допустимих доказів, що вилучені предмети є вогнепальною зброєю чи боєприпасами. Також, він ствердужє, що досудове розслідування здійснюється слідчими СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області незаконно, з порушенням місця проведення досудового розслідування, так як місце вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення м. Кам`янське. У зв`язку з чим, адвокат просить суд перевірити законність затримання ОСОБА_3 , визнати незаконним затримання підозрюваного, яке відбулося 21.02.2022 року в рамках кримінального провадження № 0000312 та постановити ухвалу, якою негайно звільнити з-під варти ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні тексту скарги, прохав таку задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судовому засідання підтримав позицію захисника, прохав задовольнити вимоги, викладені у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги в повному обсязі, адже вважає, що підозрюваного затримано цілком законно та без порушення вимог чинних вимог законодавства.

Слідча ОСОБА_6 у задоволенні скарги прохала відмовити, посилаючись на наявність підстав для затримання, передбачених нормами КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заяви учасників провадження, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право вимагати перевірки обґрунтованості затримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частина 5 ст. 208 КПК України, передбачає, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

При розгляді даної скарги встановлено, що 21.02.2022 року о 06 год. 50 хв. на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2022 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення обшуку, в рамках ч.3 ст. 236 КПК України, ОСОБА_3 було заборонено залишати місце проведення обшуку. Відповідно до протоколу про проведення обшуку, о 10 год. 05 хв. 21.02.2022 року обшук вищевказаного приміщення було закінчено. Під час проведення обшуку було виявлено предмет схожий на гранату та предмет схожий на запал. При вивченні матеріалів кримінального провадження, які були надані для розгляду вказаної скарги, було встановлено, що відповідно до проколу затримання особи, ОСОБА_3 було затримано 21.02.2022 року о 10 год. 05 хв., тобто після проведення обшуку. 21.02.2022 року о 11 год. 34 хв. відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР. 21.02.2022 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 236 КПК України, слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

ОСОБА_3 як учаснику слідчої дії - обшуку, на законних підставах було заборонено залишати місце його проведення, і така заборона не є затриманням в розумінні ст. 209 КПК України, оскільки регламентована ст. 236 КПК України.

Протокол затримання ОСОБА_3 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України.

З протоколу про затримання ОСОБА_3 , вбачається, що підозрюваному повідомлено зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснено право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом, як передбачають вимоги ч. 4 ст. 208 КПК України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що протокол затримання ОСОБА_3 за своїм змістом відповідає загальним вимогам ст.104, 208 КПК України.

Вимогами п. 1 ч. 5 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.

Аналіз наведеної норми, свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання.

Слідчим суддею під час розгляду скарги не встановлено, а стороною захисту не доведено належними та достатніми доказами той факт, що ОСОБА_3 затримано чи позбавлено свободи за відсутності правових підстав.

Обставини, які були встановлені під час розгляду скарги дають підстави слідчому судді для висновку про законність затримання ОСОБА_3 .

Істотних порушень прав та свобод людини при складанні протоколу затримання, та при затриманні ОСОБА_3 , слідчим суддею не встановлено та таких доказів не здобуто у судовому засіданні. Таким чином, у скарзі слід відмовити.

Інші порушення, які на думку захисника допустив слідчий, не можуть свідчити про незаконність затримання та не підлягають перевірці при розгляді скарги на незаконне затримання. Оцінка таких дій може бути надана слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 306, 307, 309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на незаконне затримання особи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1