Справа № 462/5680/18
провадження 1-кп/462/87/21
У Х В А Л А

28 вересня 2021 року

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання по справі про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова в судді ОСОБА_1 перебувають матеріали справи про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, № справи 462/5680/18.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Покликається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у тому, що працюючи керівником Львівського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", будучи службовою особою, яка уповноважена на здійснення організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, вчинив службову недбалість. Зокрема, 04.04.2014 року уклав договір із постачальником природного газу за нерегульованим тарифом - ТОВ "Екотрейд" про поставку природного газу в обсязі 12510000 кубічних метрів та в період з 07.04.2014 року по 20.06.2014 року допустив перерахування коштів на загальну суму 3281 000 грн. за відсутності поставок газу. Отже, строк притягнення ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення сплив 20.06.2019 року. Також покликається на те, що відсутні підстави для переривання строку давності. Зокрема, в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувають матеріали кримінального провадження № 0004592 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України. Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що в період з 01.03.2017 по 31.05.2017 року, працюючи керівником Львівського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", будучи службовою особою, вчинив неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Зокрема, ОСОБА_4 , як директор ЛМКП "Львівтеплоенерго" уклав 01.03.2017 року № 14-0210-17 з ПрАТ "Важпромавтоматика" на розробку комплексу для ЛМКП "Львівтеплоенерго" продуктивністю 240,0 тис.т/рік". В подальшому, на підставі зазначеного вище Договору ОСОБА_4 згідно з платіжними дорученнями: № 3780 від 06.03.2017 року, № 9785 від 31.05.2017 року перераховано кошти ПрАТ "Важпромавтоматика" в загальній сумі 490000 грн. Однак дана обставина не впливає на переривання строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки вину ОСОБА_4 не було доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання захисника та просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності. Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали дане клопотання. Прокурор просить відмовити в задоволенні даного клопотання, оскільки згідно ч. 3 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності переривається, якщо вчинене кримінальне правопорушення, а не особа засуджена вироком суду, який набрав закоонної сили.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, суд дійшов до наступновго висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (справа № 462/5680/18). Дії, які ставляться в провину обвинуваченому, вчинені 07.04.2014 року по 20.06.2014 року.

Також в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходяться матеріали кримінальної справи № 462/243/19 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України. Дії, які ставляться в провину обвинуваченому, вчинені 06.03.2017 року-31.05.2017 року.

Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у п. 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину); протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 49 КК (на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

В редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На момент вчинення інкримінованого правопорушення злочин відносився до злочинів середньої тяжкості, строк давності - 5 років, на даний час злочин відноситься до нетяжких, строк давності також 5 років.

Таким чином особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Така позиція щодо застосування строків давності притягнення до кримінальної відповідальності викладена в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 року справа № 328/1109/19.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, № справи 462/5680/18, дії, які ставляться в провину обвинуваченому, вчинені 07.04.2014 року по 20.06.2014 року. Матеріали кримінального провадження надійшли до суду 12.09.2018 року, тобто майже через п`ять років після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Однак, в провадженні Залізничного районного суду м. Львова знаходяться матеріали кримінальної справи № 462/243/19 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 367 КК України. Дії, які ставляться в провину обвинуваченому, вчинені 06.03.2017 року-31.05.2017 року.

Таким чином, перебіг давності був перерваний вчиненням дій, які інкримінуються ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 462/243/19. З врахуванням того, що перебіг строків давності був перерваний, строки притягнення до кримінальної відповідальності в межах даного кримінального провадження не закінчилися.

При цьому, при прийнятті рішення суд керувався правовими позиція Верховного Суду України, зокрема викладеними в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 року справа № 328/1109/19, де зазначено про особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину. У даній позиції також висловлена думка, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, що якщо вона протягом диференційованих строків не вчинила нового злочину (перебіг давності не перерваний), проте відсутня вказівка на необхідность наявності вироку, що набрав законної сили.

У Постанові ВСУ від 14.09.2020 року № 591/4366/18, на яку покликається захисник, висловлена правова позиція щодо кваліфікації дій особи за ознакою "повторності", а не щодо переривання строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд наголошує, що жодним чином не оцінюється наявність вини у діях ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України № 462/243/19, оскільки вина особи може бути встановлена обвинувальним вироком суду.

Також слід зазначити, що в Ухвалі Верховного Суду від 24.02.2020 року, на яку покликається сторона захисту, зазначено "що оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, не може розцінюватися судом як вчинення особою кримінального правопорушення". Тобто, мова йде щодо незавершеного досудового розслідування, а не скеруваня матеріалів кримінального провадження до суду для розгляду по суті.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 284 КПК України , -

постановив:

В задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Оригінал ухвали.