Справа № 571/810/20
Провадження №1-кп/571/61/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року смт.Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в смт. Рокитне об`єднане кримінальне провадження №0000170 від 05.03.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-
в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 в порушення вимог законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, 01 квітня 2020 року приблизно о 12 год. 40 хв. за місцем проживання по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, незаконно збув за 1000,00 грн. ОСОБА_6 чотири поліетиленові пакети із вмістом подрібненої рослинної речовини зеленого кольору, масою 0,85г, 0,86г, 0,79г та 0,61 г, що являється наркотичним засобом канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Крім того, 29 квітня 2020 ОСОБА_4 , в порушення вимог законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 №60/95-ВР, «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, о 12.50 год. по вул. Шкільна, 13/1 в смт. Рокитне Рівненської області, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторний незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, повторно, незаконно збув за 500 гривень ОСОБА_6 , поліетиленові згортки із вмістом сухої подрібненої речовини темно-зеленого кольору масою 0,382 г, 0,493 г, що являється наркотичним засобом канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у інкримінованих йому злочинах на попередніх судових засіданнях не визнавав, однак після дослідження судом доказів сторони обвинувачення вину визнав повністю, підтвердивши обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно двічі, 01 та 29 квітня 2020 року збував наркотичний засіб канабіс ОСОБА_6 , який брав в « ОСОБА_7 » ОСОБА_8 . Про те, що обіг таких заборонено, він на підсвідомому рівні розумів. У вчиненому кається. Просив суд не застосовувати суворої міри покарання. Покликався на те, що після вчинення даного злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, просив змилуватися над ним, дати іспитовий строк.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , просив суд при призначенні покарання його підзахисному врахувати положення ч.1 ст.69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Прокурор ОСОБА_3 , заперечував щодо призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу (ч.1 ст.69 КК України), оскільки в судовому засіданні не було встановлено жодних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину.
Щире розкаяння обвинуваченого ОСОБА_4 , вже після дослідження судом доказів на його (прокурора) переконання не слід розцінювати як пом`якшуючу обставину, оскільки як на досудовому слідстві так і під час судового розгляду (до моменту дослідження доказів) обвинувачений вину у вчиненому ним злочині заперечував категорично. Лише визнав вину та покаявся, як було ним зазначено вище, після дослідження наданих стороною обвинувачення доказах.
Потерпілі в кримінальному провадженні відсутні.
Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненому, його вина повністю та об`єктивно стверджується наступними доказами по справі досліджені судом:
- показаннями свідка ОСОБА_9 , який показав суду, що з обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах. Зазначив, що 29.04.2020 року з 8 год. ранку з ОСОБА_4 рубали дрова сусідці, що проживає по АДРЕСА_2 . Близько 11 год. до них прийшов «парінь» молодого віку, приблизно 20 років, ОСОБА_10 сказав, що це його знайомий зі ОСОБА_11 , який приїхав до дівчини. Вони пішли до обвинуваченого додому де випили пива, під час розпивання ОСОБА_12 кілька разів кудись відлучався та кудись дзвонив по телефону. Потім не очікувано приїхали працівники поліції, які були не з «нашого райвідділу», які не знали місцевості. Вони скрутили обвинуваченого, з його кишені дістали робочі рукавиці, пачку сигарет. Свідка забрали до райвідділу де він провів 4 год.;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що йому 01.04.2020 року працівники поліції запропонували бути в якості понятого при проведені негласної слідчої (розшукової) дії. Він добровільно погодився, було роз`яснено права та обов`язки як понятого. В службовому приміщенні райвідділу в його присутності та присутності іншого понятого, було показано грошові кошти в сумі 1000 грн., переписано серії та номери купюр і записано до протоколу, в якому розписався. Пізніше прийшов невідомий чоловік, представився як ОСОБА_6 , який мав купити у обвинуваченого марихуану за 250 грн. пакетик. В присутності понятих ОСОБА_14 було оглянуто та надано кошти в сумі 1000 грн. і він пішов на зустріч з ОСОБА_12 . Близько 14 год. ОСОБА_14 повернувся у райвідділ та приніс 4 пакети, які містили «траву» зі специфічним запахом, останній повідомив, що це марихуана та придбав її у ОСОБА_12 . Після цього поліцейські оформили відповідні документи та поняті їх підписали.
Аналогічні свідчення суду дав свідок (понятий) ОСОБА_15 . Крім того зазначив, що був понятим як проводили обшук у домогосподарстві ОСОБА_12 в смт. Рокитне.
-свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні в режимі відеоконференції показав суду, що у березні місяці 2020 року йому було запропоновано провести оперативну закупку наркотиків у обвинуваченого, на яку він погодився. 01.04.2020 року близько 12:00 йому в приміщенні поліції дали 1000 грн. в присутності двох осіб, все оформили документально про що він підписався. Де жив обвинувачений йому не було відомо, йому по телефону пояснили друзі та сам обвинувачений. Прийшовши до обвинуваченого на подвір`я, дав йому 1000 грн., той пішов до « ОСОБА_7 » та приніс 4 пакети подрібненої речовини. Після чого він пішов у райвідділ де віддав ці пакети та оформили протокол. Також 29.04.2020 року йому працівники поліції дали 500 грн. для закупівлі марихуани. Він прийшов до ОСОБА_12 на подвір`я, де був ще один хлопець. ОСОБА_12 подзвонив до « ОСОБА_7 », та пішов кудись, не було його 10-15 хв. Повернувся та приніс 2 пакети «салафанові», «обичні» пакети трави. Після чого приїхали працівники поліції та затримали ОСОБА_12 на його подвір`ї, що було дальше з ним невідомо. Більше з ним не спілкувався, лише один раз ОСОБА_12 дзвонив йому та погрожував.
- свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що він є сусідом обвинуваченого. Стверджував, що 01.04.2020 та 29.04.2020 року не спілкувався з ОСОБА_12 , інколи дає йому гроші, для того щоб той у магазині купував йому продукти, оскільки є інвалідом 1 групи. А також обвинувачений рубав йому дрова. Крім того повідомив, що при обшуку у нього було виявлено канабіс вагою 4 г. та купюру помічену працівниками поліції, яка підходила за серією та номером, та був притягнутий до адміністративної відповідальності.
Показання вказаних свідків є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_4 , в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище фактичних обставин.
Судом повно та всебічно досліджено докази, що містяться у матеріалах кримінального провадження, які були надані суду стороною обвинувачення, зокрема:
-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000170 від 31.05.2020 року, з якого відомо, що гр. ОСОБА_16 незаконно збув за 1000 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс;
-витяг з Журналу ЄО відділення №2 Сарненського РВП ГУНП щодо ОСОБА_4 ;

-заява ОСОБА_6 надання згоди на проведення оперативної закупки наркотичного засобу марихуани у ОСОБА_4 від 01.04.2020 року;

-протокол огляду (помітки) грошей від 01.04.2020 року;

-протокол огляду покупця від 01.04.2020 року;

-протокол вилучення від 01.04.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 вилучено 4 (чотири) поліетиленові пакети з вмістом речовини упаковані до сейф-пакету Національна поліція України ГСУ №0102112;

-постанова слідчого про доручення проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 02.04.2020 року;

-висновок експерта з дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин № 2.1-424/20 від 16.04.2020 з довідкою про витрати останньої, з якого відомо, що на дослідження надано чотири прозорі поліетиленом пакети із сухою подрібненою речовиною подібною до наркотичного засобу канабіс. Канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено. Маса канабісу становить 0,85 г., 0,86 г.,0,79 г., 0,61 г.;
-постанова слідчого про визнання речових доказів від 18.04.2020 року;

-квитанція про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, вилучених з незаконного обігу;

-інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідного якої відсутні відомості щодо власника майна за адресою АДРЕСА_1 ;

-ухвала Рокитнівського районного суду від 22.04.2020 року у судовій справі №571/503/20 про дозвіл на проведення обшуку у квартирі, господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-протокол обшуку з додатком від 29.04.2020 року у житловому господарстві по АДРЕСА_1 ;

-інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідного якої ОСОБА_8 є власником майна за адресою АДРЕСА_3 ;

-ухвала Рокитнівського районного суду від 22.04.2020 року у судовій справі №571/503/20 про дозвіл на проведення обшуку у квартирі, господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-протокол обшуку від 29.04.2020 у господарстві, що по АДРЕСА_3 з додатками;

-заява ОСОБА_6 від 29.04.2020 року надання згоди на проведення оперативної закупки наркотичного засобу марихуани у ОСОБА_4 ;

-протокол огляду (помітки)грошей від 29.04.2020 року;

-протокол огляду покупця від 29.04.2020 року;

-протокол вилучення від 29.04.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 вилучено 2 (два) поліетиленові пакети з вмістом речовини упаковані до сейф-пакету Національна поліція України ГСУ №1048298;

-постанова слідчого про визнання речових доказів від 30.04.2020 року;

-витяг з ЄРДР №0000261 від 29.04.2020 року, з якого відомо, що ОСОБА_4 збув наркотичний засіб марихуану за 250 грн.;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.04.2020 року;

-доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовної якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 29.04.2020 року №017-0000599;

-протокол обшуку затриманої особи від 29.04.2020 року з додатком, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 вилучено одну пачку сигарет та одну пару будівельних рукавиць;

-постанова прокурора про проведення освідування особи від 29.04.2020 року;

-протокол освідування особи від 29.04.2020 року;

-протокол огляду речей від 29.04.2020 року, відповідно до якого під час огляду вилучено мобільний телефон марки «Huawei», сім карту мобільного оператора «Водафон», мобільний чохол чорного кольору, флеш накопичувач;

-довідка про проведення медичного огляду від 29.04.2020 року ОСОБА_4 ;

-повідомлення про підозру від 30.04.2020 ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України;

-ухвала Рокитнівського районного суду у судовій справі № 571/503/20 від 30.04.2020 про застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту;

-постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.04.2020 року;

-ухвала Рокитнівського районного суду від 30.04.2020 року про арешт майна;

-квитанції про зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження;

-постанова про доручення проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04.05.2020 року;

-висновок експерта №2.1-540/20 від 17.05.2020 з довідкою про витрати, відповідно до якого, речовини які представлені на експертизу рослинного походження зеленого кольору, є наркотичним засобом канабіс. Канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

-постанова про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 29.05.2020 року;

-постанова про доручення проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 04.05.2020 року;

-висновок експерта №2.1-544/20 від 28.05.2020 року з довідкою про витрати, згідно якого, речовини які представлені на експертизу рослинного походження зеленого кольору, є наркотичним засобом канабіс. Канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

-постанова про визнання речових доказів і передачу ії на зберігання від 29.05.2020 року;

-постанова про доручення проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05.05.2020 року;

-висновок експерта №2.1-541/20 від 11.06.2020 року з довідкою про витрати, відповідно до якого речовини темно-коричневого кольору у вигляді нашарувань внутрішніх поверхнях трьох предметів (частини саморобного пристрою) є наркотичним засобом екстрактом канабіс. Екстракт канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

-постанова прокурора про об`єднання кримінальних проваджень від 30.04.2020 року;

-постановами про доручення проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 05.05.2020 року;

-висновок експерта №2.1-543/20 від 11.06.2020 року з довідкою про витрати, відповідно до якого речовини темно-коричневого кольору у вигляді нашарувань внутрішніх поверхнях трьох предметів (частини саморобного пристрою) є наркотичним засобом екстрактом канабіс. Екстракт канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

-висновок експерта №2.1-542/20 від 11.06.2020 року з довідкою про витрати, відповідно до якого речовина чорного кольору у вигляді нашарувань на марлевому тампоні білого кольору, є наркотичним засобом екстрактом канабіс. Екстракт канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

-висновок експерта №2.1-562/20 від 02.06.2020 року з довідкою про витрати, згідно якого на грошових коштах, які були представлені для дослідження виявлено нашарування речовини, яка в УФ-променях має люмінесценцію яскравого жовтого кольору у вигляді напису рукописними літерами «Оперативна закупка). На марлевих тампонах, зі мив рук ОСОБА_12 не виявлено спеціальних хімічних речовин;

-постанова про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 05.05.2020 року, 05.06.2020 року, 15.06.2020року та 19.06.2020 року;

-повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 29.05.2020 року;

-матеріали негласних слідчих розшукових дій.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч.1 ст.1 КК України).
Завданням кримінального провадження, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
При розгляді вказаного обвинувального акту в суді, судом всім учасникам провадження було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були допитані всі заявлені свідки та вирішені заявлені клопотання.
Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення стороною захисту, під час судового розгляду суду не надано.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.
Суд вважає за необхідним зазначити, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що передбачено ч.1 ст.337 КПК України.
В силу вимог ст.ст.370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Щодо клопотання сторони захисту про призначення обвинуваченому покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України, то з даного приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, зокрема, за особливо тяжкий, тяжкий злочин або нетяжкий призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Положення статті 69 КК України надає суду право в особливих, виняткових випадків скоригувати вимогу загальних засад призначення покарання, закріплену ст.65 КК і призначити більш м`яке покарання порівняно з тим, яке передбачене в конкретній санкції статті Особливої частини КК за вчинений злочин.
Підставами для призначення більш м`якого покарання в ст.69 КК України визначено дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: - наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та дані, що характеризують особу винного.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.
Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).
Разом з тим, як було встановлено в судовому засіданні об`єктивних даних, які б свідчили про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено не було, оскільки такий як на досудовому слідстві так і під час розгляду справи в суді (до моменту дослідження доказів) вину у вчинених злочинах категорично заперечував, а лише після дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, вину визнав повністю, щиро покаявшись у вчиненому, що в свою чергу на переконання суду не є достатньою підставою, яка б достеменно давала підстави стверджувати, що обвинувачений щиро кається у вчинених злочинах, і відповідно є достатніми підставами для застосування ч.1 ст.69 КК України, як того просив в дебатах адвокат.
Окрім цього, застосування ч.1 ст.69 КК України має місце лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте в судовому засіданні таких обставин судом встановлено не було; в обвинувальному акті такі також не зазначено.
Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 , доведеною у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення злочину та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за:
- ч.2 ст.307 КК України незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинено повторно.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018р. (справа №148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
У постанові від 14.06.2018р. (справа №760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Крім того, ВС у постанові від 09.10.2018р. (справа №756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини.
Верховний суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».
Термін «явно несправедливе покарання», як зазначив ВС, означає відмінність в оцінці виду та розміру покарання принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Аналогічний висновок зроблений ВС у постанові від 13.08.2020р. (справа №716/1224/19).
Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018р. (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Визначаючи ступінь небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема характеру вчинених дій, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, - є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в ході досудового слідства та в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , під час кримінального провадження розповідав про обставини, які повністю викривають його у вчинених кримінальних правопорушеннях, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, тяжких наслідків не настало, враховуючи обставини справи, а також особу обвинуваченого, котрий вперше притягається до кримінальної відповідальності, після вчинення злочину до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, утриманців немає, проживає один, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 , можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши такому покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді конфіскації майна, суд вважає за доцільне зауважити таке.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 19 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирішуючи питання про застосування конфіскації майна, суди повинні враховувати, що такий вид додаткового покарання призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.
Отже, враховуючи зазначені роз`яснення, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , додаткове покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді конфіскації майна.
Саме такий вид покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Цивільні позови по даному кримінальному провадженні, не заявлено.
Питання речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на підставі ст.ст.124, 126 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і призначити йому покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.
Строк відбування покарання рахувати з 09 вересня 2021 року.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженні, не заявлено.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 9480 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 10 (десять) копійок.
Речові докази:
-сейф-пакет експертної служби МВС України №2723361, в якому упаковано чотири пакети з наркотичною речовиною канабіс, масою (в перерахунок на висушену речовину) становить 0,85 г, 0,86 г, 0,79 г та 0,61 г, саморобний пристрій для куріння, який упаковано до сейф-пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №ІNZ3022509, саморобний пристрій для куріння, який упаковано до сейф-пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №ІNZ3022510, три прозорі поліетиленові пакети з подрібненою речовиною темно-зеленого кольору, які упаковано до сейф-пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №ІNZ1048296, упаковку цигарок «Стронг», яку поміщено в сейф пакет «Національна поліція України» №№ІNZ1048307, сейф-пакет експертної служби МВС України №2722862, у якому упаковано два пакети з наркотичною речовиною канабіс, сейф-пакет експертної служби МВС України №2722863, у якому упаковано три пакети з наркотичною речовиною канабіс, змиви з рук ОСОБА_4 , які поміщені до сейф-пакету експертної служби МВС України №2722901, зразки спеціального люмінесцентного барвнику, які поміщені до сейф-пакету експертної служби МВС України №2722902 та №2722903, сейф-пакет експертної служби МВС України №2179396 із предметом ззовні схожим на саморобний пристрій для куріння, який складається із двох полімерних пляшок, сейф-пакет експертної служби МВС України №2179397 із предметом ззовні схожим на саморобний пристрій для куріння, який складається із однієї полімерної пляшки та однієї металевої, сейф-пакет експертної служби МВС України №2334651 із залишками наркотичного засобу екстракту канабіс знищити;
-грошові кошти в сумі 64 гривні, які упаковані до сейф-пакету «Національна поліція України» №ЕХР0133103, грошові кошти в сумі 120 гривень, які упаковані до сейф-пакету «Національна поліція України» №0014764, грошові кошти в сумі 500 гривень, які упаковані до сейф-пакету «Національна поліція України Головне слідче управління» №ІNZ1048297, мобільний телефон марки «Huawei» LUA-V22 чорного кольору, сім картка мобільного оператора «Vodafonе» із флеш накопичувачем розміром 2 (два) GB та чохол до телефону чорного кольору, які упаковані до сейф-пакету «Національна поліція України» №ЕХР0132258, грошові кошти в сумі 120 гривень, які упаковані до сейф-пакету «Україна МВС експертна служба» №2722900 конфіскувати в дохід держави
На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1