ПОСТАНОВА
Іменем України

16 вересня 2021 року
м. Київ

справа № 727/7941/18
провадження № 51-2826км20

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, який згідно з матеріалами кримінального провадження проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1. За вироком Першотравневого районного суду міста Чернівці від 26 грудня 2019 рокуОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі.

2. Також за вказаним вироком засуджено ОСОБА_8 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.
3. Згідно із цим вироком, 12 березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими особами, перебуваючи на АДРЕСА_2 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, переліз через паркан та шляхом зірвання навісного замка вхідних дверей проник всередину підсобного приміщення, звідки таємно викрав майно, належне ОСОБА_9 , яке через паркан передав ОСОБА_10 . У подальшому ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2340 грн.

4. Крім того, 18 березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_3 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом зірвання навісного замка з вхідних дверей проник всередину будинку, звідки таємно викрав майно, що належало ОСОБА_11 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1500 грн.

5. Також 18 березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_4 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей проник всередину будинку, звідки таємно викрав речі, які належали ОСОБА_12 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1650 грн.

6. Далі 19 березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_5 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом зірвання навісного замка проник всередину гаражного приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_13 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2113,40 грн.

7. Окрім того, 22 березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_6 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом віджиму металопластикового вікна проник всередину будинку, звідки таємно викрав речі, що належали ОСОБА_14 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

8. Також 25 березня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_7 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом віджиму металопластикового вікна проник всередину будинку АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав речі, які належали ОСОБА_15 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 2600 грн.

9. Далі 04 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , вступивши в попередню злочинну змову з іншою особою, перебуваючи в садівничому ТОВ «Ягідка», що на АДРЕСА_9 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом зламу вхідних дверей проникли всередину будинку, звідки викрали майно, яке належало ОСОБА_16 . У подальшому ОСОБА_6 разом з іншою особою з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 3190 грн.

10. Крім того, 06 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_10 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом віджиму металопластикового вікна проник всередину будинку, звідки таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_17 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_17 матеріальну шкоду на суму 3100 грн.

11. Також 06 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , вступивши в попередню злочинну змову з іншою особою, перебуваючи по АДРЕСА_11 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, перелізли через хвіртку та зайшли на територію господарства. У подальшому, шляхом віджиму вхідних дверей ОСОБА_6 проник до будинку, а ОСОБА_18 залишився в дворі вищевказаного господарства. З будинку таємно викрали майно, яке належало ОСОБА_19 . У подальшому, ОСОБА_6 разом з іншою особою з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли та розпорядились ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 1263, 56 грн.

12. Крім того, 07 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_12 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом віджиму металопластикового вікна проник всередину будинку, звідки таємно викрав майно, що належало ОСОБА_20 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на суму 1710 грн.

13. Далі 07 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , вступивши в попередню злочинну змову з іншою особою, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_13 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла проникли всередину будинку та викрали майно, яке належало ОСОБА_21 . У подальшому ОСОБА_6 разом з іншою особою з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 4150 грн.

14. Також 07 квітня 2015 року в нічний час ОСОБА_6 , вступивши в попередню змову з іншою особою, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, шляхом віджиму металопластикового вікна проникли в гаражне приміщення вказаного будинку, звідки викрали майно, яке належало ОСОБА_22 . У подальшому ОСОБА_6 разом з іншою особою з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 9439 грн.

15. Далі 09 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , вступивши в попередню змову з іншою особою, перебуваючи на АДРЕСА_14 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом ривка вхідних дверей проникли всередину будинку, звідки таємно викрали майно, яке належало ОСОБА_23 . У подальшому ОСОБА_6 разом з іншою особою з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на суму 650 грн.

16. Крім того, 11 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , вступивши в попередню злочинну змову з іншою особою, перебуваючи на АДРЕСА_15 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, перелізли через паркан на подвір`я будинку, який належить

ОСОБА_24 , та з клітки викрали чотирьох кролів. У подальшому ОСОБА_6 за домовленістю з іншою особою шляхом пошкодження навісного замка проник всередину гаража, звідки таємно викрав речі, які належать ОСОБА_24 . У подальшому ОСОБА_6 разом з іншою особою з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_24 матеріальну шкоду на загальну суму 2600 грн.

17. Крім того, 15 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_16 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом зірвання замка вхідних дверей проник всередину будинку, звідки таємно викрав речі, які належали ОСОБА_25 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду на суму 1385,85 грн.

18. Також 20 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на дачній ділянці АДРЕСА_17 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом пошкодження металопластикового вікна проник всередину будинку, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_26 . У подальшому ОСОБА_6 разом з викраденими речами з місця вчинення злочину втік та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_26 матеріальну шкоду на загальну суму 20 950 грн.

19. Крім того, 20 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_18 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу потрапив на територію даного господарства, звідки викрав металеві труби. У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_27 матеріальну шкоду на суму 7300 грн. Окрім того, 21 квітня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_18 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, з території вказаного господарства викрав бетонозмішувач, який належав ОСОБА_27 . Далі ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_27 матеріальну шкоду на суму 3000 грн.

20. Також 26 квітня 2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_19 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, з території даного приватного господарства таємно викрав труби, які належали ОСОБА_28 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_28 матеріальну шкоду на суму 2500 грн.

21. Окрім того, 08 травня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_20 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом пошкодження металопластикового вікна проник всередину гаражного приміщення, звідки викрав електроінструменти, які належали ОСОБА_29 . У подальшому ОСОБА_6 разом з викраденими речами з місця вчинення злочину втік та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_29 матеріальну шкоду на загальну суму 14 000 грн.

22. Окрім того, 18 травня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_16 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з території даного приватного господарства таємно викрав бетонозмішувач, який належав ОСОБА_30 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_31 матеріальну шкоду на суму 6000 грн.

23. Також 28 липня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_11 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з колодязя загального користування викрав водяний електронасос, який належав ОСОБА_32 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_33 матеріальну шкоду на суму 2200 грн.

24. Окрім того, 29 липня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_21 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом віджиму вхідних дверей проник до будинку, звідки таємно викрав майно, яке належало ОСОБА_34 . У подальшому ОСОБА_6 з викраденими речами з місця вчинення злочину втік та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_35 матеріальну шкоду на загальну суму 15 711,15 грн.

25. Далі 06 серпня 2015 року в нічний час доби ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_22 , діючи таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, проникли всередину будинку, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_36 . У подальшому ОСОБА_6 разом з ОСОБА_37 з викраденими речами з місця вчинення злочину втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_38 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.
26. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 18 березня 2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_39 задоволено частково. Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасовано в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК за епізодами крадіжки майна ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 18 березня 2015 року, ОСОБА_14 від 22 березня 2015 року, ОСОБА_15 від 25 березня 2015 року, ОСОБА_17 від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_26 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_27 від 20-21 квітня 2015 року, ОСОБА_28 від 26 квітня 2015 року, ОСОБА_29 від 08 травня 2015 року, ОСОБА_40 від 28 червня 2015 року, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпанням можливості їх отримання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_29 залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_6 у дохід держави судові витрати в сумі 7672,60 грн за проведення експертиз. В іншій частині вирок залишено без змін.
27. Постановою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 вересня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволено частково, ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 18 березня 2020 року стосовно ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

28. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_39 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року задоволено частково.
29. Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасовано в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 18 березня 2015 року, ОСОБА_14 від 22 березня 2015 року, ОСОБА_15 від 25 березня 2015 року, ОСОБА_17 від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_26 від 20 квітня 2015 року, ОСОБА_27 від 20-21 квітня 2015 року, ОСОБА_28 від 26 квітня 2015 року, ОСОБА_29 від 08 травня 2015 року, ОСОБА_40 від 28 червня 2015 року, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості та вичерпанням можливості їх отримання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_29 залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судові витрати в сумі 7672,60 грн за проведення експертиз. В іншій частині вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
30. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2019 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2020 року в частині невиправдання ОСОБА_6 за фактом вчинення крадіжок у громадян ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_41 , ОСОБА_25 , ОСОБА_38 , а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК.

31. Свої доводи захисник мотивує тим, що:

стороною обвинувачення та судами не було додержано стандарту доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК, за всіма інкримінованими йому епізодами;
висновки щодо його винуватості зроблені на підставі вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_42 (буцімто він купував у ОСОБА_6 крадені речі) і ОСОБА_10 та вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_43 (який спільно з ОСОБА_6 здійснював крадіжки речей). Причому цим рішенням суд надав преюдиціальне значення;
судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального права в частині обґрунтування судових рішень неналежними та недопустимими доказами, що спричинило призначення йому покарання за злочини, яких засуджений не скоював;

обвинувачення ґрунтується на результатах слідчих дій, проведених з істотним порушенням КПК, зокрема, ОСОБА_6 не було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, що фактично позбавило його права на ефективний захист своїх прав, передбачених КПК, як підозрюваного; у матеріалах кримінальної справи відсутній будь-який документ (постанова), який підтверджував би факт призначення слідчого, групи слідчих, крім того, про такий документ не зазначено і в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який наявний у матеріалах кримінальної справи; у матеріалах кримінального провадження відсутні протоколи відкриття матеріалів кримінального провадження та речових доказів стороні захисту в порядку ст.290 КПК; щодо працівників органів досудового розслідування було відкрито кримінальне провадження, що, на думку сторони захисту, свідчить про те, що докази, які підтверджують вину ОСОБА_6 , є незаконними та необґрунтованими;

на стадії судового розгляду було допущено ряд процесуальних порушень, які, на думку скаржника, є істотними, зокрема, протокол слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 14 серпня 2015 року за участю ОСОБА_18 є недопустимим доказом відповідно до ст. 240 КПК, крім того, він не був предметом дослідження суду першої інстанції; показаннями, які ОСОБА_18 надавав під час здійснення слідчого експерименту, не могли братись до уваги суду під час винесення рішення, оскільки такі показання надавалися слідчому, а не безпосередньо суду. Крім того, з такими показаннями та слідчим експериментом не було ознайомлено ОСОБА_6 , що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, а саме ст.290 КПК; судом першої інстанції не було допитано ОСОБА_44 у судовому засіданні, в результаті чого ОСОБА_6 було позбавлено можливості задавати питання такому свідку, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції та порушенням права ОСОБА_6 на належний захист; у матеріалах кримінальної справи відсутні журнали і диски технічних звукозаписів судових засідань від 12 квітня 2019 року та від 15 травня 2019 року; розгляд кримінальної справи в апеляційній інстанції здійснювався протягом одного дня, що унеможливило повне та об`єктивне вивчення справи судом апеляційної інстанції; у суді апеляційної інстанції державне обвинувачення підтримувала не уповноважена на те особа;
покарання призначено з порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність;

судом апеляційної інстанції не виконано вказівок, зазначених у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 вересня 2020 року;

судом як першої, так й апеляційної інстанції допущено порушення принципів верховенства права, презумпції невинуватості, змагальності та безпосередності дослідження доказів.

Позиції учасників судового провадження
32. Засуджений підтримав касаційну скаргу захисника.

33. Прокурор заперечив проти касаційної скарги сторони захисту. Вказав на законність та обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_6 та просив залишити їх без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

34. Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
Мотиви Суду
Щодо преюдиціальності судового рішення, постановленого в кримінальному провадженні
35. Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено у встановленому законом порядку.
36. У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основних конституційних принципів судочинства відображено в ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
37. Чинний КПК не звільняє сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення стосовно іншої особи. Адже відповідно до ст.90 КПК рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення лише в частині встановлення порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
38. Європейський суд з прав людини у справі «Навальний і Офіцеров проти Росії» («Navalnyy and Ofitserov v Russia», заяви № 46632/13, № 28671/14, остаточне рішення від 04 липня 2016 року, п.102-108) підкреслив, що обставини, встановлені у провадженні, в якому не беруть участь інші обвинувачені, не повинні мати преюдиціальне значення для їх справ. Статус доказів, використаних в одній справі, повинен залишатися суто відносним, а їх сила обмежуватися даними конкретного провадження.
39. З огляду на наведене колегія суддів дійшла переконання, що правильним є висновок апеляційного суду про те, що визнання особи винною у вчиненні злочину не може мати преюдиціальне значення чи бути доказом для доведення вини іншої особи в іншому кримінальному провадженні без наявності відповідних належних доказів у ньому.
40. Таким чином, висновки щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, не можуть ґрунтуватись на положеннях, встановлених у вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_42 і ОСОБА_10 , відповідно до якого ОСОБА_45 купував у ОСОБА_6 крадені речі, та у вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_43 , згідно з яким останній спільно з ОСОБА_6 здійснювали крадіжки речей.
Щодо стандарту доведення поза розумним сумнівом
41. Суди визнали ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК, за епізодами стосовно ОСОБА_9 від 12 березня 2015 року, ОСОБА_13 від 19 березня 2015 року, ОСОБА_16 від 04 квітня 2015 року, ОСОБА_19 від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_20 від 07 квітня 2015 року, ОСОБА_21 від 07 квітня 2015 року, ОСОБА_22 від 07 квітня 2015 року, ОСОБА_23 від 09 квітня 2015 року, ОСОБА_24 від 11 квітня 2015 року, ОСОБА_25 від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_41 від 18 травня 2015 року, ОСОБА_38 від 06 серпня 2015 року.
42. Проте касаційна скарга захисника мотивована тим, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за всіма наведеними вище епізодами є надуманими та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а вирокам Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_42 і ОСОБА_10 та Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_43 судами надано преюдиціальне значення.

43. Таким чином, питання у цьому аспекті зводиться до того, чи доведена обвинуваченням поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК, за всіма інкримінованими йому епізодами з урахуванням принципу обмеженої преюдиціальності судових рішень, постановлених в інших кримінальних провадженнях.

44. Частина 2 ст. 17 КПК передбачає, що сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Поза розумним сумнівом мають бути доведені всі обставини, які є важливими для правової кваліфікації діяння за всіма епізодами за ч.3 ст.185 КК.

45. Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдина версія, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні.

46. Обов`язок всебічного дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

47. Тож суд апеляційної інстанції мав перевірити доводи касаційної скарги щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, надавши оцінку сукупності доказів з точки зору їх достатності для доведення всіх обставин, які є важливими для правової кваліфікації діяння за всіма епізодами за ч.3 ст.185 КК.
48. Однак колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, визнаючи обмежену предюдиціальність судових рішень, постановлених в інших кримінальних провадженнях, безпідставно обґрунтував доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК.
Щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення
49. Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
50. Рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими. У судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та надавати детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
51. Водночас суд апеляційної інстанції не дотримався вказаних вимог закону.
52. Так, як убачається з матеріалів кримінального провадження (т.11, а.с.18-31, 42-60), засудженим були подані доповнення до апеляційної скарги від 28 вересня 2020 року та від 05 жовтня 2020 року. У цих доповненнях міститься ряд доводів, якими засуджений додатково обґрунтовує свою правову позицію, що є викладеною у касаційній скарзі сторони захисту.

53. Водночас апеляційний суд при постановленні ухвали від 21 грудня 2020 року не надав належну оцінку всім доводам сторони захисту, чим допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

54. Ураховуючи наведене, колегія суддів касаційного суду вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки при її постановленні, по-перше, не було дотримано стандарту доведення поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК, за всіма інкримінованими йому епізодами, з урахуванням принципу обмеженої преюдиціальності вироку суду, постановленого в іншому кримінальному провадженні; по-друге, залишились неперевіреними належним чином доводи сторони захисту щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_6 .

55. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
56. Оскільки вирішення питання про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні цих злочинів вимагатиме оцінки доказів у справі з точки зору їх достовірності, в силу положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції позбавлений можливості вирішити це питання, а тому касаційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

57. Під час нового розгляду справи апеляційному суду слід врахувати наведене вище, ретельно, використовуючи всі процесуальні можливості, здійснити перевірку доводів сторони захисту, у тому числі з дотриманням вимог ст. 23 КПК, після чого з урахуванням усіх встановлених фактичних обставин і положень кримінального процесуального закону здійснити оцінку належності, достовірності та допустимості доказів, а також їх сукупності з точки зору достатності та, з урахуванням принципу обмеженої преюдиціальності судового рішення, постановленого в іншому кримінальному провадженні, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, яке буде відповідати стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3