ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/523/20

Провадження № 11-кп/4820/280/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Славутським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2020 року за № 0000067 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, який працює на посаді машиніста у ТОВ «Лотівка Еліт», раніше судимий:

- 21 червня 2019 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 289 КК України.
Кримінальне провадження № 0000067 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1 570 грн. 10 коп. витрат на проведення експертиз.
Постановлено скасувати арешт на майно автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , та який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2020 року після набрання ухвалою законної сили.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 будучи раніше судимим, маючи не зняту та непогашену судимість, 26 січня 2020 року приблизно о 20 год. 00 хв. у м. Славута Хмельницької області, перебуваючи поблизу приміщення продуктового магазину «Маяк», розташованого по вул. Кн. Сангушків, 118 а, та будучи у стані алкогольного сп`яніння, скориставшись відсутністю володільця та відчиненими дверцятами, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, сів в салон легкового автомобіля марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 року випуску, червоного кольору, яким користувався на законних підставах ОСОБА_8 , та який стояв припаркований на узбіччі проїжджої частини поблизу магазину. В подальшому, запустивши ключем двигун автомобіля, ОСОБА_6 виїхав з узбіччя дороги в напрямку залізничного вокзалу по вул. Кн. Сангушків, однак, не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, заподіявши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 39 647 грн. 30 коп.

Непогоджуючись з ухвалою суду, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , прокурор вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Суд не врахував, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 289 КК України, обвинувачений не звертався із добровільною заявою до правоохоронних органів з повідомленням про вчинене ним кримінальне правопорушення. Будь-яких заяв у будь-якій формі від нього до поліції не надходило.

Крім того, ОСОБА_6 добровільно не повертав транспортний засіб ОСОБА_8 , яким незаконно заволодів, а такий був самостійно виявлений потерпілим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, потерпілого про законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 289 КК України, жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Разом з тим, прокурор не погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 4 ст. 289 КК України.

Однак, такі доводи прокурора не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду даного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 289 КК України звільняється від кримінальної відповідальності судом особа, яка вперше вчинила дії, передбачені частиною першою цієї статті, та добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб власнику і повністю відшкодувала завдані збитки.

Аналіз конструкції ч. 4 ст. 289 КК України вказує, що цією нормою встановлено спеціальний вид звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 289 КК України та визначено чотири умови його застосування: 1) вчинення вперше незаконного заволодіння транспортним засобом, крім випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства; 2) добровільна заява винної особи про вчинений злочин правоохоронним органам; 3) повернення транспортного засобу власнику; 4) повне відшкодування завданих збитків.
У ч. 4 ст. 289 КК України не вказано на обов`язкову послідовність вчинення відповідних дій, які складають умови застосування цього виду звільнення.
Відтак послідовність вчинення відповідних дій не може впливати на застосування судом до особи ч. 4 ст. 289 КК, оскільки цей спеціальний вид звільнення є імперативним та безумовним і пов`язаний з позитивною посткримінальною поведінкою винного.
Тому факт повідомлення потерпілим правоохоронним органам щодо повернення йому транспортного засобу та відшкодування збитків не є визначальним щодо встановлення такої умови як добровільна заява в правоохоронні органи про вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом. Визначальним тут є підтвердження добровільності заяви винної особи до правоохоронного органу та проміжок часу, у який це відбулося (дві складові цієї умови).
Вказана вище умова означає, що особа без будь-якого зовнішнього примусу безпосередньо або за допомогою інших осіб добровільно в будь-якій формі (усній, письмовій, за допомогою засобів зв`язку тощо) повідомляє правоохоронним органам про те, що нею вчинене незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому ініціатива може виходити не лише від винного, але й від інших осіб, наприклад, його родичів чи близьких. Однак саме рішення про добровільну заяву винний повинен прийняти самостійно, усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення (суб`єктивний критерій добровільності).
Оскільки законом не зазначено, коли саме особа має пред`явити заяву про вчинений злочин правоохоронним органам, тому можна вважати, що добровільну заяву в правоохоронні органи про вчинення кримінального правопорушення (юридичний факт, що за наявності інших умов припиняє відповідні кримінально-правові відносини) винний має зробити тільки в певний проміжок часу. Початковим моментом при цьому є вчинення особою злочину, передбаченого ст. 289 КК України, а кінцевим моментом є час, з якого особі достеменно стало відомо про її викриття правоохоронними органами, що не пов`язане з її добровільними діями щодо повернення транспортного засобу власнику та відшкодуванням завданих збитків, але до вручення особі письмового повідомлення про підозру (часовий критерій добровільності).
Таким чином, встановлення факту добровільності подання заяви винною особою до правоохоронного органу про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, має відбуватись з урахуванням усіх обставин такого повідомлення шляхом з`ясування суб`єктивного та часового критеріїв добровільності вчинення цих дій.

Під час вирішення питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відповідно до ч. 4 ст. 289 КК України судом першої інстанції було правильно встановлено наявність усіх обов`язкових чотирьох умов його застосування.

Так, обвинувачений вперше вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України. Кваліфікуюча ознака повторність, тобто притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України, інкримінована йому, у зв`язку наявністю судимості за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, суд обґрунтовано прийшов і до висновку про наявність добровільної заяви ОСОБА_6 про вчинений злочин правоохоронним органам.

Зазначена обставина підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наданих суду першої інстанції, які зазначили, що під час огляду місця події 26 січня 2020 року, де було виявлено автомобіль марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , до них підійшов ОСОБА_6 та у їх присутності, у тому числі працівників поліції, повідомив, що це зробив він.

Отже, обвинувачений без будь-якого зовнішнього примусу, безпосередньо в усній формі повідомив слідчо-оперативну групу на місці виявлення автомобіля про те, що саме він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом. Рішення про добровільну заяву ОСОБА_6 прийняв самостійно, усвідомлюючи, що на той момент його ще не викрито у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, повідомлення (заява) про злочин відбулось через короткий проміжок часу після його вчинення, ще до внесенення відомостей до ЄРДР.

Правильно враховано місцевим судом і те, що ОСОБА_6 повністю відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_8 збитки кримінальним правопорушенням. Зазначене підтверджується даними розписки потерпілого від 31 січня 2020 року, а також даними заяви від 03 лютого 2020 року, адресованої начальнику Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, у якій він просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з відсутністю до останнього будь-яких претензій (а.к.п. 86, 87).

Щодо доводів прокурора про те, що ОСОБА_6 добровільно не повертав транспортний засіб ОСОБА_8 , яким незаконно заволодів, а такий був самостійно виявлений потерпілим, то слід зазначити наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджено у судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_6 , заволодівши легковим автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , виїхав з узбіччя дороги, де він був припаркований, та поїхав в напрямку залізничного вокзалу по вул. Кн. Сангушків у м. Славута, однак, не впорався з керуванням та приблизно через 10 метрів з`їхав у кювет.

Враховуючи, що обвинувачений не мав навичок водіння автомобіля, що визнав у суді, витягнути транспортний засіб з кювету та привести його у рух, без сторонньої допомоги, він не зміг. Тобто, обвинувачений не мав фізичної можливості повернути автомобіль його власнику (законному володільцю).

Разом з тим, з місця події ОСОБА_6 не тікав, не переховувався, знаходився неподалік і при першій можливості повідомив працівників поліції про те, що він заволодів цим транспортним засобом.

Отже, фактично умова про повернення транспортного засобу власнику, передбачена ч. 4 ст. 289 КК України, у даному випадку дотримана.

Окрім того, колегія суддів враховує відсутність злого умислу ОСОБА_6 на вчинення злочину, його індивідуально-психолохічні особливості та рівень розумового розвитку, який проявляється у легкій розумовій відсталості (Т. 1, а.п. 141-144), повне визнання вини обвинуваченим та його щире каяття у вчиненому.

Враховуючи зазначене, а також наявність у даному випадку чотирьох обов`язкових умов для застосування звільнення від кримінальної відповідальності, які були встановлені під час судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ч. 4 ст. 289 КК України та прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містить доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення. Усі обставини, на які посилається в поданій апеляційній скарзі прокурор були враховані судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування, як того просить апелянт відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 грудня 2021 року, якою звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3