Справа № 202/3140/21
Провадження № 1-кс/202/341/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

18 січня 2022 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Пеки Д.В.,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Паська І.М., погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Текут`євим А.А., про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001007,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській областіперебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001007від 18 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

18 січня 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Паська І.М., погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Текут`євим А.А., про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001007.

Дане клопотання, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 18 січня 2022 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що на території м. Кривий Ріг Дніпропетровської області діє група осіб, які попередньо об`єднались з метою особистого незаконного збагачення шляхом здійснення незаконного придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та незаконного збуту наркотичного засобу «метадон», який розповсюджують безконтактним методом шляхом розміщення схованок («закладок») на території міста.

Комплексом проведених слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що організатором зазначеної групи виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того у групі виконує роль «закладника» та «оператора». За властивими останньому якостями лідера, останній використовуючи множинні зв`язки з іншими лідерами етнічних злочинних груп, налагодив канал придбання крупнооптових партій наркотичного засобу «метадон» з метою його подальшого незаконного збуту безконтактним методом.

Відповідно до попередньої домовленості ОСОБА_1 , із періодичністю декілька разів на місяць (2 і більше) зустрічається на території м. Золотоноша Черкаської області із невстановленою особою постачальником у якого безпосередньо незаконно придбає наркотичний засіб «метадон» за узгодженою ціною 22 долари США за грам, партіями від 100 грамів і більше. У зв`язку з чим, додатково має в користуванні спеціально пристосоване житло для таких цілей, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

17.01.2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: Паперова коробка, в якій виявлено чотири згортки в яких у кожній маються речовини сірого кольору, зазначено упаковано до спецпакету №KIV2125266; Електронні ваги сірого кольору, на яких виявлено залишки речовини білого кольору, опечатано до спецпакету KIV2125267; Два записники з чорновими записами, опечатано до спецпакету SUD1151863; Сімхолдер № до номеру телефону НОМЕР_1 оператора лайфселл, дві сімкартки з маркуванням НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , зазначене опечатано до спецпакету №SUD1151862; Мобільний телефон Nomi з сім-карткою НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , imei 1 НОМЕР_6 , imei 2 НОМЕР_7 ; Мобільний телефон Nomi з сім-карткою НОМЕР_1 , imei 1 НОМЕР_8 , imei 2 НОМЕР_9 , упаковано до спецпакету №SUD2077274; Мобільний телефон iPhone з сім-карткою НОМЕР_10 , imei НОМЕР_11 ; iPhone з сім-карткою НОМЕР_12 , imei НОМЕР_13 , imei 2 НОМЕР_14 , MEIP НОМЕР_15 ; мобільний телефон Samsung SM A720F|DS, imei 1 НОМЕР_16 , imei 2 НОМЕР_17 , S|N НОМЕР_18 ; мобільний телефон Samsung imei НОМЕР_19 , S|N R58N11YZTTR, зазначене вилучено до спецпакету №SUD 2077273.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 17.01.2022 року вищевказане виявлене та вилучене майно визнано речовими доказами.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що з метою збереження та запобігання можливої втрати речових доказів у кримінальному провадженні, їх пошкодження, псування або знищення, а також з метою досягнення дієвості кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про повернення клопотання для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального закону, з огляду на наступне.

В той же час, частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Таким чином вказана стаття є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.

Разом з тим,відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт майна третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.

Так, слідчим суддею встановлено, що слідчий просить накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до інформації КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» право власності на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2 .

Крім того, з наявного в матеріалах клопотання протоколу обшуку слідчим суддею не можливо визначити, яке саме вилучене майно належить власнику квартири ОСОБА_2 , а яке причетному до кримінального правопорушення ОСОБА_1 , який використовує вказану квартиру для злочинних цілей.

Враховуючи те, що вилучене в ході обшуку майно належить третій особі, то з таким клопотанням про накладення арешту може звернутись виключно прокурор, а не слідчий.

Слід зазначити, що звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору із встановленням йому строку для усунення недоліків строком в сімдесят дві години.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області Паська І.М., погоджене прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Текут`євим А.А., про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001007 повернути прокурору для усунення недоліків у строк, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Л.П. Слюсар