Провадження №11-кп/801/17/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 1 жовтня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, неодружений, не працює, уродженець с. Чернятин Калинівського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та виправданий;
вирішено долю процесуальних витрат та речових доказів,

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він 4 червня 2018 року близько 19:00 години, перебуваючи в приміщенні домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , в під час конфлікту з ОСОБА_11 , діючи умисно наніс йому численні удари руками та ногами по тулубу та голові, чим спричинив йому тілесні ушкодження.
Після того, як конфлікт вичерпався, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 залишили приміщення будинку за вищевказаною адресою та попрямували у невідомому напрямку.
В подальшому 5 червня 2018 року близько 15:00 год. ОСОБА_8 прийшов за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час знаходився ОСОБА_11 та на ґрунті раніше виниклої суперечки, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в невстановлений спосіб, умисно наніс останньому невизначену кількість ударів по різним частинам тіла, в тому числі по тулубу, ногам та голові, чим спричинив тілесні ушкодження.
5 червня 2018 року близько 19:00 години в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено тіло ОСОБА_11 без ознак життя, з чисельними тілесними ушкодженнями.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 512 від 02.08.2018 року смерть ОСОБА_11 настала внаслідок отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилася травматичним шоком. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_11 є причинний зв`язок.

Розглянувши кримінальне провадження по суті, суд виправдав ОСОБА_8 у зв`язку недоведеністю вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України на призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі; на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні з 06.06.2018 по 02.09.2018; початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня його затримання на виконання вироку; застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту у залі суду; долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України; стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи на загальну суму 572 гривень.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, взяв до уваги лише показання обвинуваченого і відкинув інші, не провів належний аналіз та не дав відповідної оцінки фактичним даним, які містяться в показаннях потерпілих, свідків, письмових матеріалах та речових доказах.

Вважає, що стороною обвинувачення у повному обсязі доведена вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, зокрема наявний мотив ОСОБА_8 , оскільки напередодні у нього виник конфлікт з ОСОБА_11 , в ході якого ОСОБА_8 жорстоко побив ОСОБА_11 . Дані обставини підтверджуються показаннями свідків та матеріалами кримінального провадження. У ході судового розгляду зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що ОСОБА_11 05.06.2018 в період з 07:00 год. по 13:00-14:00 год. був живий та переміщувався самостійно. Згідно висновку судово-медичної експертизи встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала в короткий проміжок часу після отримання ним тілесних ушкоджень, який може складати хвилини, десятки хвилин, що свідчить про те, що тілесні ушкодження наносились у будинку по АДРЕСА_2 .

Згідно висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, орієнтовний час нанесення ним тілесних ушкоджень близько 15:00 год, а не як зазначив суд в період з 09:00 до 11-12:00 год, розширивши часовий проміжок при оцінці та трактуванні висновку судово-медичної експертизи щодо настання смерті ОСОБА_11 .

Висновки суду щодо настання смерті ОСОБА_11 05.06.2018 в період часу 09:00 год. до 11-12:00 год. повністю спростовуються допитами свідків, які в цей період часу бачили живим ОСОБА_11 .

Суд не надав оцінку наданому на дослідження протоколу огляду мобільного телефону, який належав ОСОБА_8 та був вилучений у ході його затримання, а також показам свідка ОСОБА_12 , який працював водієм таксі та виїжджав на виклики ОСОБА_8 .

Суд при оцінці протоколу огляду місця події вирвав з контексту тільки частину інформацію щодо ряду речових доказів, зазначивши лише про сліди бурого кольору перед дверима в коридорі, слід овальної форми бурого кольору, при цьому не обґрунтував чому не взяв до уваги іншу частину інформації, зазначену у протоколі слідчої дії.

Згідно висновків судово-імунологічних експертиз, на речових доказах виявлена кров людини за її ідентифікуючими ознаками не виключається її походження від ОСОБА_11 , що суперечить висновку суду про відсутність доказів, що виявлені при огляді місця події сліди є слідами крові ОСОБА_11 .

Крім того, сторона обвинувачення жодним чином не стверджує про наявність бійки між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а лише нанесення ОСОБА_8 численних ударів по різним частинам тіла ОСОБА_11 .

Крім того, суд, посилаючись у вироку на показання свідків, виклав їх неповно, зокрема свідок ОСОБА_13 повідомляла, що будинок в якому вона проживала та в якому фактично відбувся злочин, огороджений високим парканом та хвіртка завжди зачинялась на ключ, який був в обмеженого кола людей близьких родичів, у тому числі і у ОСОБА_8 та ніхто сторонній не міг зайти на територію даного будинку, вказані важливі обставини підтверджують у ході судового допиту і свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , яких суд у своєму рішенні даних обставин не зазначив.

Щодо протоколів пред`явлення особи за фотознімками, які суд визнав неналежними доказами, прокурор зазначає, що зміст протоколу вказаної слідчої дії відповідає вимогам КПК України.

Крім того, зазначає, що судом не взято до уваги обставин, що характеризують особу ОСОБА_8 , який схильний до насильства та жорстокості, проходив службу в ЗСУ та неодноразово приймав участь у проведенні антитерористичної операції на території Луганської області, що свідчить про його високу бойову та фізичну готовність та мав значну фізичну перевагу над слабкішим за нього та морально менш стійким ОСОБА_11 .

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 зазначив, що жоден з поданих стороною обвинувачення доказів не доводить обставин, які викладені в формулюванні обвинувачення, а тому просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти її задоволення, наполягаючи на залишенні виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 без змін, потерпілого ОСОБА_7 , який погодився з позицією прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини (ч.1 ст. 17 КПК України).
Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів складу злочину, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність того, що в діянні обвинуваченого є склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Ретельно перевіривши всі зібрані під час досудового розслідування докази, на підставі яких ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення, суд першої інстанції навів детальний їх аналіз, дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.
Так, суд першої інстанції проаналізував показання ОСОБА_8 , який не визнаючи вину у пред`явленому обвинуваченні, пояснив, що напередодні (04.06.2018) він мав конфлікт з ОСОБА_16 та долонею лівої руки двічі вдарив його по обличчю, проте від завданих ударів ОСОБА_17 померти не міг, оскільки вони були незначні, а наступного дня він був зайнятий у своїх справах та ОСОБА_11 не бачив.
По суті, уся доказова база обвинувачення ґрунтується на показаннях ОСОБА_8 про наявний 04.06.2018 конфлікт, в результаті якого він ударив ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_19 , який був очевидцем даного конфлікту (його продовженні 04.06.2018) та у судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_20 вдарив ногою в область голови ОСОБА_18 , після чого він зупинив бійку та вони покинули квартиру разом із ОСОБА_21
Свідків, які б підтвердили нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_22 05.06.2018 немає.
Суд надав належну оцінку висновку судово-медичної експертизи № 512 від 02.08.2018 згідно якого смерть ОСОБА_11 настала в термін близько 24 годин до часу дослідження трупа в морзі та враховуючи характер тілесних ушкоджень та їх тяжкість, смерть ОСОБА_11 настала в короткий проміжок після отримання ним тілесних ушкоджень, який може складати хвилини, десятки хвилин та дійшов вірного висновку про те, що смерть ОСОБА_11 настала в період часу з 09:00 до 11:00 -12:00 год. 05.06.2018, тобто за добу до розтину трупа, який проведений 06.06.2018 в період з 09:00 до 11:00 год.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 підтвердили у своїх поясненнях, які вони дали в судових засіданнях суду першої інстанції, що бачили ОСОБА_11 05.06.2018 у ранковий час з 07:00 по 11-12:00 год., зокрема, свідок ОСОБА_15 повідомив, того дня близько 07:00 год. він бачив ОСОБА_11 , який йшов по вулиці із пляшкою горілки, на обличчі в останнього були синці. Свідок ОСОБА_24 повідомила, що близько 11-12 год. вона бачила біля будинку п`яного чоловіка з тілесними ушкодженнями на обличчі, який сидів біля паркану, на її запитання чоловік повідомив що піде додому. Свідок ОСОБА_23 повідомив, що він разом із дружиною близько 08.30 год., проходячи біля приміщення школи №7 бачили невідомого хлопця, який сидів навприсідки та обличчя якого було в крові. Свідок ОСОБА_25 повідомила, що близько 07:50 год. на початку червня 2018 року йшла в магазин повз приміщення школи №7 та бачила біля школи ОСОБА_11 , який сидів на бордюрі. Коли поверталась додому, то ОСОБА_11 сидів вже під парканом будинку ОСОБА_26 ), на лиці у ОСОБА_11 були синці, пізніше він сидів під вишнею.
Отже, дані судово-медичної експертизи та пояснення свідків, які бачили ОСОБА_11 живим до 12:00 год. привели суд першої інстанції до висновку, що смерть ОСОБА_11 настала у період з 09:00 до 11:00, 12:00 год, що ніяк не доводить версію сторони обвинувачення, оскільки згідно висновку СМЕ смерть ОСОБА_11 настала в короткий проміжок після отримання ним тілесних ушкоджень, який може складати хвилини, десятки хвилин, тобто за добу до розтину трупа, який проведений 06.06.2018 в період з 09:00 до 11:00 год., а дані свідки бачили ОСОБА_11 05.06.2018 у період часу з 07:00 год. по 12:00 год. з явними тілесними ушкодження на обличчі (синці, кров).
Згідно показань свідка ОСОБА_13 вона 05.06.2018 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вживала у себе вдома спиртне, після чого лягла спати. Прокинувшись, виявила під парканом домоволодіння ОСОБА_11 , який був побитий, з опухлим та в синцях обличчям. Вона його запросила до будинку, де він ліг на диван у дальній кімнаті та вона також лягла спати. ОСОБА_8 у цей час удома не було.
Суд правомірно відкинув показання вказаного свідка щодо виявлення біля домоволодіння о 13:00 14:00 год. ОСОБА_11 , оскільки напередодні та вранці 05.06.2018 ОСОБА_13 вживала алкогольні напої та спала, у денний час доби знову спала, що дає підстави сумніватись у об`єктивності її оцінки часу.
Також, суд дав належну оцінку протоколу огляду місця події від 05.06.2018, згідно якого лише в приміщенні житлової кімнати № НОМЕР_1 були виявлені сліди рідини бурого кольору. У даному протоколі заначено про відсутність слідів бійки в будинку по АДРЕСА_2 .
Доказів, які б підтверджували, що виявлені сліди бурого кольору в будинку по АДРЕСА_2 , безспірно є слідами крові ОСОБА_11 немає.
Крім того, доказів наявності крові на нозі ОСОБА_8 немає, про що вірно зазначив суд першої інстанції, опираючись на висновок експерта № 207 від 09.08.2018 року, згідно якого в слідах на двох медичних серветках зі змивами речовини з ноги ОСОБА_8 , які були відібрані 06.06.2018, наявність крові не встановлено. Також, висновком експерта № 212 від 09.08.2018 року, відповідно до якого в слідах на шортах, кросівку чорного кольору, футболці червоного кольору, вилучених при огляді місця події 05.06.2018 року за адресою АДРЕСА_2 наявність крові не встановлена.
З приводу тверджень прокурора щодо відсутності оцінки наданому на дослідження протоколу огляду мобільного телефону марки SAMSUNG моделі SM J 320H, IMEI № НОМЕР_2 , IMEI № НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_8 та був вилучений у ході його затримання, слід зазначити, що в мотивувальній частині вироку врахований даний протокол огляду, отже, він був оцінений судом.

Щодо протоколів пред`явлення особи за фотознімками, то суд вірно визнав їх неналежними доказами, так як вони не відповідають вимогам ст.ст. 228, 231 КПК України.

Судом першої інстанції були проаналізовані усі надані сторонами докази з точки зору їх належності та допустимості. Це дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави для визнання недопустимими доказами протоколи пред`явлення свідкам ОСОБА_19 та ОСОБА_27 особи для впізнання за фотознімками від 06.06.2018.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора, що судом не були взяті до уваги докази, яким доводиться вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 1 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4