СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1594/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002641, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, офіційно не працюючу, не заміжню, раніше не судиму,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 15.10.2021, близько 14 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , використовуючи кухонний ніж, умисно заподіяла, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 15.10.2021, впродовж дня ОСОБА_3 перебувала за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де проводила особисте дозвілля, займаючись побутовими справами. Цього ж дня, близько 13 години, за місцем свого мешкання повернувся ОСОБА_6 , який пройшов до однієї з кімнат зазначеної квартири, де почав обідати, розпиваючи при цьому алкогольні напої. Пізніше, близько 14 години ОСОБА_6 зайшов до кімнати в якій знаходилася ОСОБА_3 та між ними виникла сварка в ході якої ОСОБА_6 завдав ОСОБА_3 декількох ударів в область голови та тулуба. Після чого, повернувся до своєї кімнати, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вийшли зі своїх кімнат на кухню де між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продовжився словесний конфлікт, який в подальшому переріс у штовханину. Дана поведінка обурила ОСОБА_3 , викликала в неї особисту неприязнь до останнього, яка в подальшому переросла в умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, передбачаючи і свідомо припускаючи настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якісь, конкретні обставини, які могли б його відвернути, ОСОБА_3 в ході зазначеної сварки, взяла зі столу, біля газової плити кухонний ніж та продовжила конфліктну ситуацію. ОСОБА_3 , вже перебуваючи на коридорі вказаної квартири, утримуючи вищевказаний кухонний ніж у своїй руці, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи і свідомо припускаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та не розраховуючи при цьому на якісь, конкретні обставини, які могли б його відвернути, тобто діючи з непрямим умислом знаходячись на відстані витягнутої руки від ОСОБА_6 , нанесла йому один удар вказаним ножем в область грудної клітки зліва, тим самим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на лівій передньо-бічній поверхні грудної клітки в проекції 3-4 ребер від білягрудинної до середньо-ключичної лінії, розмірами 2х0,5 см., з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, пристінкова плевра та ушкоджується 3-й сегмент верхньої частки лівої легені, крововилив у ліву плевральну порожнину (до 500 мл рідкої крові та 300 мл згортків)-проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнала, суду показала, що 15.10.2021 перебувала за місцем свого проживання у кв. АДРЕСА_3 , займалася особистими справами. Близько 13 год. 00 хв. до квартири повернувся її співмешканець - ОСОБА_6 , з собою він приніс алкоголь: горілку та пляшку міцного пива. Пляшка пива була відкрита та він його пив коли повернувся додому. ОСОБА_6 зайшов до своєї кімнати і став вживати горілку і обідати, періодично виходив зі своєї кімнати аби покурити на кухні. В цей час вона була в іншій кімнаті, дивилася телевізор. Близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_6 зайшов до її кімнати і побив її, завдаючи чисельних ударів по голові в районі потилиці, нижньої губи, лівого вуха, по тулубу в районі ребер, стягнув її з ліжка, удари наносив ногами. Потім припинив свої дії і знову пішов вживати горілку до себе в кімнату. Після 14 год. 30 хв. вона вийшла курити на кухню куди знову вийшов ОСОБА_6 , аби теж покурити, через відкриті двері його кімнати вона побачила пусту пляшку від горілки ємністю 0,7 літра, яку він на той час уже випив. За її словами потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, агресивно налаштований, погрожував їй фізичною розправою, намагався вигнати з квартири. У цей час вона взяла кухонного ножа з ручкою білого кольору, який знаходився у тримачі для ножів, що стояв біля газової плити та попрямувала з кухні в коридор. Він також перемістився до коридору. Зі слів обвинуваченої вона сказала ОСОБА_6 , що хоче вийти з квартири, він не припиняючи погрожувати їй, схопив її ліву руку в районі плеча у цій же руці вона тримала ножа, якого взяла на кухні. Оскільки ОСОБА_6 був сильно п`яний він похилився вперед і у цей час вона своєю лівою рукою піднесла ножа до гори та вперед, чим завдала йому один удар в область грудей. Отримавши удар потерпілий присів і сказав, що йому: «-щось погано», спочатку вона не бачила сильної рани на його тілі, але згодом помітила кров, що текла з рани. Вона дістала з кишені джинсів, у яких був одягнений потерпілий, його мобільний телефон та зателефонувала в «швидку», потім принесла йому з кімнати подушку і підклала йому під голову. Потім приїхала швидка та поліція, її забрали до відділку, а потерпілого до лікарні. Обвинувачена пояснила, що слідчим вона надавала пояснення стосовно обставин події, брала участь у слідчому експерименті добровільно та за участю адвоката. Крім того, обвинувачена пояснила, що напередодні, тобто 14.10.2021, потерпілий її сильно побив. Про причини його дій їй не відомо, однак і раніше, коли потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння він її бив від чого їй здається, що вона втратила слух, а також у неї було зламано ребро.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 15.10.2021 в обідній час він повернувся додому - в квартиру АДРЕСА_3 , де він проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_3 уже близько 10 років. Після того, як повернувся сів обідати та вживати алкоголь горілку. Близько 14 год. 30 хв. зі своєї кімнати вийшла ОСОБА_3 та почала вимагати налити горілки і їй. Він відмовився і спробував силоміць її виштовхати із кухні в кімнату, у цей час вона схопила ножа, що лежав на тумбочці біля входу з коридору на кухню і завдала йому один удар ножем в груди. Після чого, йому стало погано, ОСОБА_7 взяла його мобільний телефон та викликала швидку, принесла йому подушку, поки чекали лікарів. ОСОБА_6 підтвердив, що напередодні сильно побив обвинувачену, проте спростовував, що побив її також і 15.10.2021, підтвердив, що ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння не перебувала, бо він горілку їй наливати відмовився. Проте в якій руці у неї був ніж, як саме вона завдала йому удару не пам`ятає, підтвердив, що в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також у своїх поясненнях просив призначити ОСОБА_3 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Покази потерпілого в частині де він стверджує, що обвинувачена нібито вчинила з ним сварку через відмову налити горілку суд сприймає критично, оскількі такі твердження іншими доказами не підтверджуються.

Клопотань про допит свідків у судовому засіданні від сторін не надійшло, відповідно до принципу змагальності суд позбавлений права з власної ініціативи викликати та допитувати в судовому засіданні свідків про допит яких сторони не заявляли.

Крім показів обвинуваченої і потерпілого, її вина також підтверджується наданими та дослідженими в судовому засіданні письмовими та відео доказами зокрема:

-Рапортом дільничного офіцера поліції ОСОБА_8 від 15.10.2021 згідно якого він повідомляє т.в.о. Начальника Святошинського УП ГУНП НП у м. Києві, що під час відпрацювання повідомлення про отримані тілесні ушкодження ОСОБА_6 було виявлено ОСОБА_3 , яка в нанесенні тілесних ушкоджень зізналась /а.с. 53/;

-Рапортом оперативного чергового Святошинського УП ГУ НП в м. Києві про надходження на лінію 102 повідомлення про вчинення злочину/а.с. 55/;

-Протоколом огляду місця події від 15.10.2021 з фото таблицею до нього, згідно якого, зокрема, в кв. АДРЕСА_3 на холодильнику, що знаходився на кухні вказаної квартири виявлено та вилучено, кухонного ножа з білою пластмасовою ручкою, зі слідами бурого кольору, зовні схожі на кров /а.с 56-61/;

-Протоколом огляду місця події від 15.10.2021 з фото таблицею до нього, згідно якого в приміщенні Київської міської клінічної лікарні №17, зокрема, було виявлено та вилучено речі в яких був одягнений потерпілий ОСОБА_6 , а саме джинси синього кольору зі слідами бурого кольору зовні схожі на кров та шкарпетки чорного кольору зі слідами зовні схожі на кров/а.с 62-65/;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.10.2021 та відеозаписом до нього (дослідженим судом в судовому засідання) згідно якого ОСОБА_3 надала пояснення про обставини вчинення кримінального правопорушення, що в цілому не суперечать показам наданих нею у судовому засіданні. Крім того, суд звертає увагу, що під час її поверхневого огляду виявлено численні тілесні ушкодження на її голові, шиї, обличчі в районі лівого ока, нижньої губи, плечей, ліктьових суглобів, тулуба в районі ребер, колін/а.с. 66-69/;

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної від 16.10.2021 та відеозаписом до нього (дослідженим судом в судовому засідання), згідно якого обвинувачена досить послідовно та чітко розповідає та показує обставини, що передували вчиненню кримінального правопорушення та події під час його вчинення. Водночас, на відміну від показів наданих в судовому засіданні під час слідчого експерименту ОСОБА_3 стверджувала, що потерпілий, перебуваючи в коридорі сам наткнувся на кухонний ніж, який вона тримала в руках/а.с. 70-75/;

-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 22.10.2021 та відеозаписом до нього (дослідженим судом в судовому засідання), згідно якого потерпілий надав покази аналогічні тим, які він надав у судовому засіданні та показав обставини завдання йому тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_3 /а.с. 76-81/;

-Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 16.10.2021 /а.с. 82-84/;

-Висновком експерта 042/1-603-2021 від 22.10.2021 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , згідно якого при проведенні судово-медичного огляду ОСОБА_3 у останньої виявлено тілесні ушкодження … Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від багаторазової ( щонайменше 55-кратної) травмуючої дії тупого (тупих) предметів, характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, за давністю можуть відповідати терміну та обставинам вказаним опосвідуваною та в постанові, тобто 12.10.2021 та не супроводжувалися небезпекою для життя. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження/а.с. 111-115/;

-Висновком експерта 042/1-625-2021 від 26.10.2021 щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани на лівій передньо-бічній поверхні грудної клітки в проекції 3-4 ребер від білягрудинної до середньо-ключичної лінії, розмірами 2х0,5 см., з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, пристінкова плевра та ушкоджується 3-й сегмент верхньої частки лівої легені, крововилив у ліву плевральну порожнину (до 500 мл рідкої крові та 300 мл. згортків)-проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, з урахуванням обставин справи в тому числі і часових даних у своїй сукупності дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворилися внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмета, що має колюче-ріжучі властивості (до якого відноситься клинок ножа), могли утворитися в термін, вказаний в постанові, тобто 15.10.2021, не виключено, у спосіб, на який вказує потерпілий ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 22.10.2021. Утворення вказаних ушкоджень у ОСОБА_6 у спосіб, на який вказує підозрювана ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту 16.10.2021 виключається/а.с. 120-125/.

Стосовно даного доказу суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні, дещо змінила свої покази від тих які надавала під час проведення слідчого експерименту 16.10.2021, та в судовому засіданні свою вину визнала і не стверджувала, що потерпілий сам наштрикнувся на ножа, який вона тримала в лівій руці.

Усі вищеперераховані докази, суд вважає належними та допустимими, зібрані у спосіб та в порядку передбаченому КПК України, що підтверджується:

-Витягом з ЄРДР по кримінальному провадженні №0002641 від 15.10.2021 /а.с.49 /;

-Постановою про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні від 15.10.2021 /а.с.50-51/;

-Постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 15.10.2021 /а.с.52/;

-Заявою ОСОБА_6 щодо надання дозволу на проведення огляду його квартири /а.с.54/;

-Повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 28.10.2021 /а.с. 85-86/;

-Клопотанням про проведення огляду житла (та іншого володіння особи) в порядку ст.234 КПК України (згідно з правилами, встановленими для проведення обшуку) від 17.10.2021 /а.с.87-89/;

-Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва про узаконення проведення огляду у кримінальному провадженні №0002641, внесеному до ЄРДР 15.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 18.10.2021 /а.с.90/;

-Клопотанням про накладення арешту на майно від 17.10.2021 /а.с.91-94/;

-Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0002641, внесеному до ЄРДР 15.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 18.10.2021 /а.с.95-97/;

-Клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 16.10.2021 /а.с.98-100/;

-Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0002641, внесеному до ЄРДР 15.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України від 21.10.2021 /а.с.101-103/;

-Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.10.2021 /а.с.104-106/;

-Описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду /а.с.107/;

-Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 17.10.2021 /а.с. 108-109/;

-Постановою про призначення судово-медичної експертизи від 23.10.2021 /а.с. 116-117/;

-Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.10.2021 /а.с.126-127/;

-Квитанцією №2540 та №2545 в прийомі речових доказів по кримінальному провадженні ЄРДР №0002641 від 15.10.2021 /а.с.128-129/.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Стосовно посилань захисника про відсутність у діях обвинуваченої складу кримінального правопорушення злочину натомість наявність необхідної оборони в діях обвинуваченої (ст. 36 КК України) то суд не може погодитися з даним твердження виходячи із такого.

Необхідна оборона це - дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони (ч. 1 ст. 36 КК України).

Підстава необхідної оборони складається з двох елементів: суспільно небезпечне посягання та необхідність в негайному його відверненні.

Суспільно небезпечним посяганням може полягати не лише у нападі, але й у діях, що не мають характеру нападу у (наприклад, замах на крадіжку). Умовою необхідної оборони є наявність суспільно небезпечного посягання, яке означає, що воно повинно бути наявним, дійсним, реальним, а не в уяві особи, тобто таким, що фактично розпочалось і ще не закінчилось. Як правило, виявляється воно в активних умисних діях особи, що здійснює посягання: застосування насильства, намагання протиправно заволодіти майном, заподіяти шкоду, перешкодити нормальній роботі підприємств, установ, організацій тощо.

Як зазначено в абзаці другому пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 "Про судову практику у справах про необхідну оборону" (далі - постанова ВСУ) стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

Ознаками необхідної оборони є :

мета - захист правоохоронюваних інтересів або прав особи, що захищається, іншої особи, суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання;

спрямованість (об`єкт) заподіяння шкоди - шкода завдається лише тому, хто посягає. Якщо шкода заподіяна іншим особам, вона не підпадає під ознаки необхідної оборони. В цих випадках питання про відповідальність вирішується на загальних підставах або за правилами крайньої необхідності;

характер дій того, хто захищається - поведінка при необхідній обороні того, хто захищається, може бути тільки активною, тобто виражатися лише в діях, що можуть проявлятися як у фізичних зусиллях особи, що захищається (наприклад, завдання ударів кулаком), так і використання різноманітних знарядь, предметів, механізмів, пристроїв тощо, причому не тільки тих, що підібрані, виявлені або захоплені на місці захисту, а й тих, що були при особі, яка захищається, або навіть спеціально підготовлені нею для захисту (наприклад, використання ножа або вогнепальної зброї, заздалегідь узятих для захисту, тощо);

своєчасність оборони - дії особи, що захищається, визнаються правомірними лише у разі, якщо вони були вчинені протягом усього часу здійснення посягання. Якщо посягання вже закінчено і це усвідомлюється потерпілим, стан необхідної оборони виключається, але виникає право на затримання правопорушника. Разом з тим, якщо захист здійснено безпосередньо хоча б і за закінченим посяганням, але для особи, яка обороняється момент закінчення посягання не був ясним, стан необхідної оборони не втрачається;

cпіврозмірність оборони - заподіяна тому, хто посягає, шкода повинна бути необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, а заподіяна тому, хто посягає, тяжка шкода (смерть або тяжкі тілесні ушкодження) має відповідати двом обставинам, взятим у єдності:

Як вбачається із показів потерпілого і обвинуваченої в момент коли обвинувачена взяла ніж, а потім завдала потерпілому удару ножем, потерпілий фізичного насильства до неї не застосовував. Між сторонами тривала словесна суперечка. Таке фізичне насильство було напередодні, коли потерпілий побив обвинувачену та завчасно до того, як вона вийшла на кухню зі своєї кімнати та взяла ножа. Єдиний фізичний вплив який чинив потерпілий в момент завдання йому удару це той, що він тримав її за плече лівої руки в якій знаходився ніж. Сама обвинувачена в своїх показах зазначила, що вона рефлекторно зробила рух рукою в якій тримала ножа вперед і вгору, чим власне і завдала тілесних ушкоджень. Також вона у своїх поясненнях чітко пояснила, що на кухні і в коридорі потерпілий їй тілесних ушкоджень не завдавав, а лише заважав вийти з квартири, словесно погрожував.

Таким чином, у діях обвинуваченої відсутня така ознака необхідної оборони, як своєчасність оборони.

Крім того, згідно абз. 1 та абз. 4 п. 26 постанови пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК (2341-14). Вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б його відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості - від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачати).
Виходячи з фактичних обставин справи послуговуючись в першу чергу висновками експерта №042/1-625-2021 від 26.10.2021 в частині відповіді №1-6 (абзац другий а.с. 124) та в цілому, суд вважає безсумнівним ту обставину, що обвинувачена завдаючи удару ножем потерпілому в область грудної клітки зліва, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав колото-різану рану на лівій передньо-бічній поверхні грудної клітки в проекції 3-4 ребер від білягрудинної до середньо-ключичної лінії, розмірами 2х0,5 см., з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, пристінкова плевра та ушкоджується 3-й сегмент верхньої частки лівої легені, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень не розраховуючи при цьому на якісь, конкретні обставини, які могли б їх відвернути, тобто діяла з непрямим умислом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

У кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.
В ході судового розгляду на підставі досліджених доказів доведено винуватість ОСОБА_3 в нанесенні ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Час вчинення злочину близько 14 год. 30 хв. 15.10.2021;

Місце вчинення злочину приміщення коридору квартири АДРЕСА_3 ;

Спосіб вчинення злочину шляхом нанесення одного удару кухонним ножем в область грудної клітки зліва потерпілому;

Обставини події злочину детально викладені в описовій частині вироку;

Мотив злочину помста на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків;

Мета злочину протиправне нанесення тілесних ушкоджень потерпілому;

Знаряддя вчинення злочину кухонний ніж з білою пластмасовою ручкою виявлений та вилучений в ході проведення огляду місця події 15.10.2021 у кв. АДРЕСА_3 ;

Форма вини обвинуваченої характеризується непрямим умислом.

За таких обставин, допитавши обвинувачену, потерпілого, вивчивши матеріали, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в описовій частині вироку доведена у повному обсязі, а дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При розгляді даної справи судом також було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченої, зокрема:

- вимогу щодо судимості № 7844/125/54/08-21, згідно якої вбачається, що обвинувачена раніше не судима /а.с. 136 та зі зворотної сторони/;

- інформацію Київського міського психоневрологічного диспансеру № 4 від 18.10.2021 щодо відсутності обвинуваченої на диспансерному обліку у лікаря психіатра /а.с. 134 зі зворотної сторони/;

- довідку Департаменту охорони здоровя КП НП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» від 22.10.2021 №453125 щодо перебування обвинуваченої на диспансерному обліку у лікаря нарколога /а.с 135/;

- копію паспорта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , згідно якого вбачається, що вона має місце реєстрації /а.с. 131-133/.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, стан її здоров`я, обставини що пом`якшують і обтяжують покарання також враховує дії та поведінку потерпілого, щодо провокування обвинуваченої, її побиття напередодні та завдання легких тілесних ушкоджень у день вчинення злочину, які передували злочину, факт перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, що він власне сам і підтвердив у своїх показах.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття про що обвинувачена зазначила в дебатах та останньому слові, активне сприяння розкриттю злочину, позицію потерпілого, який просив не позбавляти обвинувачену волі.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено. Оскільки в судовому засіданні не було надано доказів, що обвинувачена перебувала в стані алкогольного сп`яніння і сам потерпілий підтвердив, що алкоголю вона не вживала.
З врахуванням встановленої судом обставини, які пом`якшують покарання за скоєне, відсутності обтяжуючих обставин та з врахуванням поведінки потерпілого, що передувала вчиненню злочину, а саме: систематичних побиттях обвинуваченої потерпілим, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №042/1-603-2021 від 22.10.2021 (якою виявлено 55 ушкоджень на тілі обвинуваченої) те, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння на момент конфлікту з обвинуваченою, позицію потерпілого висловлену ним у судовому засіданні відповідно до якої він просив не позбавляти обвинувачену волі, суд вважає за необхідне призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75 КК України і звільнення обвинуваченої від реального відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю три роки.
На думку суду більш м`яке покарання не сприятиме виправленню засудженої та попередженню вчинення нею нових злочинів.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої необхідно стягнути процесуальні витрати, пов`язані з проведення судово-медичної експертизи №042/1-625-2021 від 26.10.2021 у сумі 5273,00 гривень.

Відповідно до вимог п. 14 ст. 369 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Зважаю на обрану судом міру покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід щодо ОСОБА_3 скасувати, звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду.

Керуючись ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.121 КК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за якою призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 тримання під вартою - скасувати, звільнити ОСОБА_3 з під варти в залі суду негайно.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна процесуальні витрати, у розмірі 5273,00 грн. за проведення експертизи №042/1-625-2021 від 26.10.2021.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду від 18.10.2021 ЄУ№759/23226/21 провадження 1-кс/759/8395/21 після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві, а саме: змиви дистильованою водою із лівої та правої руки, предмет зовні схожий на ніж з плямами речовини бурого кольору, та змив речовини бурого кольору знищити, Мобільний телефон «Nomi» чорного кольору, із сім- карткою «Водафон», 095-507-1028 ime1: НОМЕР_2 ; ішеі2: НОМЕР_3 - який належить потерпілому ОСОБА_6 повернути власнику; сумку чорного кольору із білими візерунками; грошові кошти у розмірі 14 гривень, шкіряні рукавиці чорного кольору; шнурок білого кольору; намисто із каменю білого кольору; гребінець сірого кольору, коробку картонну білого кольору з-під мобільного телефона, лікарські засоби: «Гліцисед» та «Активоване вугілля» в упаковці, ключ металевий та брелок жовтого кольору, шнурки білого кольору 2 штуки; светр сірого кольору із візерунком, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору, ззовні схожу на кров; штани джинсові синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожу на кров повернути обвинуваченій ОСОБА_3 ; джинсові штани синього кольору із слідами речовини бурого кольору, дві шкарпетки повернути потерпілому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Святошинський районний суд міста Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Суддя: ОСОБА_1