Провадження № 1-о/344/1/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року, -
В С Т А Н О В И В :

До Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла заява ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.258, ч.3 ст.358 КК України, із застосуванням вимог ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 свою заяву підтримав, суду пояснив, що він не погоджується з висновками викладеними у вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року в частині доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Зокрема, засуджений посилається на те, що на час розгляду справи одна особа, яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.258 КК України, як виконавець, ОСОБА_9 був оголошений в розшук, а тому не був допитаний в судовому засіданні. В подальшому ОСОБА_9 був допитаний в судовому засіданні по його обвинуваченню і давав показання та посилався на обставини, які не були відомі суду під час судового розгляду при ухваленні судового рішення щодо ОСОБА_8 , зокрема, те, що 29.03.2002 року останнього на місці вчинення злочину не було. Вважає, що саме ця обставина призвела до постановлення судом помилкового рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_8 , його захисника, прокурора, пояснення засудженого ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_8 про перегляд вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, вироком апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.27 ч.5 ст.258 ч.3, 358 ч.3 КК України та призначено покарання, з застосуванням ст.70 КК України, у виді довічного позбавлення волі. Відповідно до ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 18.01.2005 року, згаданий вирок апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_8 залишено без змін.

Як було встановлено вироком суду засуджений ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими особами, матеріали справи відносно яких виділено в окреме провадження, із застосуванням зброї, з метою залякування населення та впливу на прийняття рішення органу державної влади, місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян політичними партіями, на його користь, вчинили терористичний акт, що призвело до загибелі заступника Івано-Франківської обласної державної адміністрації, кандидата в народні депутати Верховної Ради України по Надвірнянському виборчому округу №90 ОСОБА_11 .

Зокрема, виконуючи завідомо злочинне завдання ОСОБА_10 , з метою вчинення терористичного акту, будучи об`єднані єдиним умислом, ОСОБА_8 спільно з іншими особами, матеріали справи відносно яких виділені в окреме провадження, озброєними автоматичною зброєю, 29 березня 2002 року заздалегідь прибули на автомобілі „ВАЗ-21011 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 до місця постійного проживання ОСОБА_11 - будинку АДРЕСА_1 , де організували спостереження за прибуттям його автомашини джип марки Тойота Ландкрузер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору.

Особи, матеріали справи відносно яких виділені в окреме провадження, озброєні автоматичною вогнепальною зброєю, зайшли в будинок АДРЕСА_1 , де очікували ОСОБА_11 . Підсудний ОСОБА_8 залишився в автомобілі на вул. Чорновола, з метою забезпечення відходу після вчинення терористичного акту. Близько 22 години 29.03.2002 року на сходах першого поверху в під`їзді будинку, одна з осіб, матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, здійснила по ОСОБА_11 18 пострілів з вогнепальної автоматичної зброї калібру 9 мм. При цьому ОСОБА_11 було заподіяно тяжкі тілесні пошкодження: множинні вогнепальні кульові наскрізні і сліпі поранення грудної клітки, живота, верхніх та нижніх кінцівок з ушкодженням ребер, легень, діафрагми, печінки, тонкого кишечника та його брижі, сигмовидної кишки, багатовідламковий перелом лівої стегневої кістки з пошкодженням судинного пучка, які супроводжувались масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею. Внаслідок отриманих поранень ОСОБА_11 помер о 2 годині 30 березня 2002 року в реанімаційному відділенні Івано-Франківської клінічної лікарні.

Після вчинення терористичного акту, згідно з попередньо розробленим планом, інші особи, матеріали справи відносно яких виділені в окреме провадження, самостійно прибули до місця свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 виїхав у м. Надвірну, після чого повернувся в м. Івано-Франківськ, де найняв таксі під керуванням ОСОБА_12 і разом з ОСОБА_13 виїхав у м.Львів, а звідти поїздом до м.Києва. Інші члени організованої злочинної групи 31 березня 2002 року виїхали в Молдову, тобто зникли з місця вчинення злочину в м. Івано-Франківську.

В результаті цих злочинних дій ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та осіб, матеріали справи відносно яких виділені в окреме провадження, організований ОСОБА_10 терористичний акт, що призвів до загибелі заступника голови Івано-Франківської облдержадміністрації, кандидата в народні депутати Верховної Ради України ОСОБА_11 , породив у населення Івано-Франківської області почуття тривоги, занепокоєння, страху та втрати власної безпеки. Крім цього, цей злочин призвів до порушення громадської безпеки, дестабілізації суспільно-політичної ситуації та вплинув на хід виборчого процесу в одномандатному виборчому окрузі № 90. Постановою окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 90 ОСОБА_11 виключено з числа кандидатів у народні депутати Верховної Ради України в зв`язку зі смертю. 31 березня 2002 року в одномандатному виборчому округу № 90 із-за вчинення терористичного акту політичні партії відкликали своїх представників з виборчих комісій, вибори не відбулися на дев`яти виборчих дільницях №№ 132, 138, 139, 159, 171, 172, АДРЕСА_3 , що позбавило виборців вільно здійснити своє волевиявлення, право обирати народних депутатів України.

Відповідно до положень ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Одночасно суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у рішеннях «Пономарьов проти України» (п. 40), «Устименко проти України» (п. 46), «Желтяков проти України» (п.п. 42, 43) неодноразово визначав ознаки принципу правової визначеності. Зокрема, принцип остаточності судового рішення є складовою верховенства права, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду лише через незгоду з ним та має на меті добитися нового слухання справи, а також нового її вирішення.

Переглядаючи кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, суд лише перевіряє наявність передбачених ч. 2 ст. 459 КПК України обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та з`ясовує, чи могли вказані обставини вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду у справі №51-517ск18 від 12.05.2020 року, нововиявлені обставини - це є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним (Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду справа № 522/14170/17 від 03.02.2020 року).

Нововиявлені обставини мають стосуватися лише вироку або судових рішень, що постановлені щодо цього вироку, тобто судового рішення по суті кримінального обвинувачення (провадження № 51-2290ск20 від 18.05.2020 року Верховний Суд). Так, 03.02.2020 року за результатами розгляду справи № 522/14170/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду прийшла до висновку, що системне, логічне й телеологічне тлумачення норм, що містяться в главі 34 КПК указує на те, що перегляду за нововиявленими обставинами підлягають не всі судові рішення, а лише ті, якими завершується розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції.

У постанові від 23.02.2021 року у справі № 754/10422/16-к суд касаційної інстанції зробив висновок про те, що не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами докази, виявлені після ухвалення такого рішення, які спростовують докази, покладені в основу вироку, за відсутності підтвердження, що вони є завідомо неправдивими або неправильними. Такі докази можуть слугувати лише підставою для перевірки судового рішення в апеляційному порядку.

Мотивуючи прийняте рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що за змістом ст. 459 КПК України нововиявлені обставини через їх попередню невідомість мають спростовувати предмет доказування та висновки, що містяться у судовому рішенні, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності. Поняття «нові докази» означає, що вони не були предметом оцінки суду та не досліджувалися раніше, містять такі відомості, яких немає у матеріалах кримінального провадження, з ними не ознайомлені учасники судового провадження, а відтак, суд нижчого рівня не використав і не міг урахувати їх для обґрунтування своїх висновків, а також ухвалення рішення. Крім того, нововиявлені обставини, будучи юридичними фактами, мають вказувати на специфічні правозастосовні помилки під час кримінального провадження, що пов`язані з особливими способами їх встановлення. При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами разом з відповідною заявою необхідно надати належне підтвердження того, що докази, покладені в основу вироку, є завідомо неправдивими або неправильними внаслідок допущеної помилки, тобто надати процесуальне рішення за результатами здійснення кримінального провадження, яким би були встановлені такі факти.

В той же час судом встановлено, що суд розглядаючи кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_8 за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.27 ч.5, ст.258 ч.3, 358 ч.3 КК України.

Вказані висновки суд зробив на підставі наявності сукупності доказів по справі, зокрема, допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_12 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , протоколів огляду місця події від 29, 30 та 31 березня 2002 року, висновків судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_58 №173 від 10.05.2002 року, висновків медико-криміналістичної експертизи №51/3774-МК від 26.04.2002 року, судово-балістичних експертиз №508 від 10.04.2002 року, №486 від 08.04.2002 року, №510 від 10.04.2002 року, №481 від 07.04.2002 року, №498 від 10.04.2002 року, №666 від 17.05.2002 року, №1008 від 18.09.2003 року, численних протоколів пред`явлення осіб для впізнання та інших доказів.

Судом також досліджувались роздруківки телефонних з`єднань стільникового зв`язку з яких встановлено наявність телефонних зв`язків між ОСОБА_8 та іншими особами.

На переконання суду, перебування на той час в розшуку іншого учасника вчинення злочину ОСОБА_9 не вплинуло на прийняття судом законного та обґрунтованого рішення по справі, оскільки відповідні висновки було зроблені судом в сукупності з дослідження з іншими доказами по справі.

Більше того, вирок апеляційного суду Чернівецької області від 16.04.2004 року був предметом перегляду колегією суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України, ухвалою від 18.01.2005 року якого апеляційні скарги засуджених ОСОБА_59 та ОСОБА_8 залишені без задоволення, а вирок суду відносно них без змін.

Разом з тим, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні було допитано засудженого ОСОБА_9 , який ствердив, що він в повній мірі підтверджує свої показання дані ним в судовому засіданні при розгляді його справи, зокрема те, що ОСОБА_8 29.03.2002 року на місці злочину в АДРЕСА_1 не було, оскільки погано себе почував та поїхав додому.

Проте, під час розгляду кримінальної справи обвинувачений ОСОБА_8 давав відповідні показання про свою непричетність до скоєння злочину, зокрема, те, що 29.03.2002 року він відвіз ОСОБА_60 і ОСОБА_9 до будинку АДРЕСА_1 , так як вони умовили його і наказали чекати їх біля будинку, а не, як раніше, у пологового будинку. Він мав повідомити їх по мобільному телефону про приїзд ОСОБА_11 , але зазначеної автомашини він так і не дочекався, та скориставшись тим, що погано себе почуває повідомив ОСОБА_60 про це по телефону і маючи бажання відмовитися від скоєння злочину, поїхав до дому. В той день він дійсно був хворий і випадково опинися у м. Надвірна. Щоб не блукати далі, а також тому, що погано себе почував і не міг керувати машиною, залишив її на центральній площі, взяв таксі і повернувся до Івано-Франківська. Вдома на вул. Крука зібрав свої речі, переодягся і поїхав на тому ж таксі на вул. Мазепи. На вул. Мазепи він відпустив таксі після чого зайшов до ОСОБА_60 і ОСОБА_9 , які вже були вдома і від них дізнався, що вбивство скоєне. В цю ж ніч він разом з дівчиною на ім`я ОСОБА_61 приватним таксі поїхали до м. Львів, а звідти він на потязі приїхав до Києва. Вдома він пролежав ще 3 доби. Зателефонувавши дівчатам у м. Івано-Франківськ дізнався, що ним цікавилися працівники міліції, тому вирішив поїхати у Придністров`я до ОСОБА_60 , а ОСОБА_62 відправив у Карпати відпочивати. У Придністров`ї ОСОБА_60 не застав, так як останній вже поїхав до м. Києва. Випадково зустрів ОСОБА_9 і розповів про новини з Івано-Франківська, на які той ніяк не відреагував. Пробув у Бендерах 2 дні оскільки хворів. Обіцяних грошей за скоєне не отримав.

Вказані показання обвинуваченого в повній мірі досліджувались та аналізувались судом в сукупності з іншими доказами. Твердження ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 29.03.2002 року на місці злочину не було, з урахуванням наведених вище обставин, не впливає на правильність зроблених судом висновків у вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16.04.2004 року.

Відповідно до вимог ст.74 КПК України (1960 року), обвинувачений вправі давати показання про пред`явленому йому обвинуваченню, а також з приводу всіх інших відомих йому обставин у справі і доказів, що є в справі. Показання обвинуваченого, в тому числі й такі, в яких він визнає себе винним, підлягають перевірці. Визнання обвинуваченим своєї вини може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання сукупністю доказів, що є в справі. Саме виходячи з вказаних норм судом були зроблені відповідні висновки щодо винуватості ОСОБА_8 .

Більше того, відповідно до вимог ст.461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про ці обставини.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 було винесено 16.04.2004 року, який набрав законної сили 18.01.2005 року. Вирок відносно ОСОБА_9 було винесено 19.09.2012 року, який набрав законної сили 26.02.2003 року. Про вказані обставини було відомо засудженому ОСОБА_8 , який допитувався в рамках згаданого кримінального провадження. Тобто з того часу пройшло більше восьми років.

Відповідно до ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Сам факт незгоди ОСОБА_8 з прийнятим судовим рішенням (апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року), яке набрало законної сили, не може бути підставою для його невиконання чи перегляду такого рішення за нововиявленими обставинами.

Позиція засудженого ОСОБА_8 та його захисника в судовому засіданні в якому вони просять скасувати вирок апеляційного суду Чернівецької області від 16.04.2004 року, з призначенням покарання за ст.27 ч.3, 258 ч.3, 358 ч.3 КК України та постановити новий вирок, згідно якого ОСОБА_8 визнати винуватим за ч.1 ст.14 ч.1 ст.115 КК України та призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі, на переконання суду, додатково підтверджує, що засуджений бажає переглянути рішення у своїй справі не погоджуючись саме з кваліфікацією діяння за яким його визнано винуватим, використовуючи при цьому процедуру перегляду справи за нововиявленими обставинами. Проте, така позиція захисту не відповідає принципу правової визначеності, що сформована в численних рішеннях Європейського суду з прав людини, а також вимогам Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили.

З врахуванням наведеного суд вважає, що оскільки заявником не наведено нововиявлених обставин, які б доводили неправильності постановленого по справі вироку, а тому заяву ОСОБА_8 про перегляд вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами, відповідно до вимог ст.467 КПК України, слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.370, 372, 459, 461, 466, 467 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку апеляційного суду Чернівецької області від 16 квітня 2004 року за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Головуючий суддя Олег ЛАЗАРІВ

Судді

ОСОБА_63