Справа № 932/8/22
Провадження № 1-кс/204/56/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Ставніцер Б.В.,

за участю слідчого Маслака І.П.,

за участю іншої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання старшого слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Маслак І.П., погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Грицько А.С., про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0001634 від 25.12.2021 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року з Дніпровського апеляційного суду до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Маслак І.П., погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Грицько А.С., про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0001634 від 25.12.2021 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25.12.2021 року, близько 14.25 години, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух, з боку м.Дніпро по автодорозі Н-08 «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя» Дніпровського (Дніпропетровського) району в напрямку села Волоське, і, в районі перехрестя на с.Новоолександрівку (423 км), cкоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину зліва направо за напрямком руху автомобілю по пішохідному переходу. При ДТП пішоходу ОСОБА_3 спричинені тілесні ушкодження. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 25.12.2021 року за№ 0001634 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України. 25.12.2021 року автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом і залишено на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області для тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Б.Хмельницького,105. Так, вилучений в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: деформація передньої частини, тобто містить ознаки речового доказу, що передбачені ст.98 КПК України. Отже, з метою збереження речового доказу у тому вигляді, в якому останній був вилучений з місця дорожньо-транспортної пригоди, виникла необхідність в накладенні арешту на вказаний транспортний засіб, тому слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити, не заперечував надати можливість користування транспортним засобом «Тойота» - ОСОБА_1 .

Інша особа ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд надати можливість користуватися транспортним засобом «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вивчивши надані матеріали клопотання, вислухавши думку учасників, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Встановлено, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0001634 від 25.12.2021 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

25.12.2021 року автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом і залишено на відповідальне зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області для тимчасового тримання транспортних засобів, розташований за адресою: м.Дніпро, пр.Б.Хмельницького,105.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого, щодо необхідності накладення арешту на транспортний засіб «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , у зв`язку з чим, клопотання, в цій частині, підлягає задоволенню.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому, відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Також слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання.

Вирішуючи питання щодо способу арешту майна, який підлягає застосуванню, визначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя враховує конкретні обставини провадження, а також пропорційність втручання в права та інтереси власника майна.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч.5 ст.173 КПК України).

Слідчий суддя вважає доведеним існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на транспортний засіб може призвести до його можливого пошкодження, псування, знищення, передачі, відчуження автомобіля на користь третіх осіб або настання інших наслідків, у зв`язку з чим, не буде досягнута дієвість даного кримінального провадження.

Тому, враховуючи наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона відчуження та розпорядження майном виправдає у цьому випадку такий ступінь втручання. В частині заборони користування майном, слідчий суддя вважає ризики не доведеними.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень», згідно якої ухвала про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання, тому з метою своєчасного оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ініціатора клопотання обов`язок повідомити слідчого суддю про дату звернення цієї ухвали до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Маслак І.П., погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Грицько А.С., про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0001634 від 25.12.2021 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , мешкає: АДРЕСА_1 , та направлено для зберігання на спеціальний майданчик ГУНП в Дніпропетровській області для тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Б.Хмельницького,105 з позбавленням права на відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

Зобов`язати прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Грицько А.С. невідкладно повідомити слідчого суддю про дату звернення до виконання цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя Н.В. Токар