Справа № 216/6920/21
Провадження № 1-кп/216/1022/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.11.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000374 від 13 жовтня 2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Центральне Охотського району Російської Федерації, громадянина Росії, який має середню освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 22 березня 2021 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт. Вирок суду набрав законної сили 22.04.2021 року.

17.05.2021 Центрально-Міським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області прийнятий на виконання вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22.03.2021 року по відношенню до ОСОБА_3 , яким останнього засуджено до покарання у виді 100 годин громадських робіт.

17.05.2021 та 21.05.2021 ОСОБА_3 було викликано до уповноваженого органу пробації з метою постановки на облік та відбуття покарання.

31.05.2021 року ОСОБА_3 роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у виді громадських робіт, відповідальність, яка передбачена законодавством за ухилення від відбування покарання та скоєння нових злочинів і правопорушень; відібрано підписку у разі ухилення від відбування покарання про притягнення до відповідальності відповідно до ст. 389 КК України.

За вих. № 21/39/2040-21 від 31.05.2021 органом пробації видано направлення до КНП "Криворізька міська лікарня № 3" Криворізької міської ради" для організації виконання засудженим ОСОБА_3 його покарання.

31.05.2021 Наказом в.о. директора КНП "КМЛ № 3" КМР ОСОБА_3 було прийнято для виконання безоплатних громадських робіт та складено відповідний графік виходу на вказаний вид робіт.

Згідно з табелем виходу на роботу особи, до якої застосовано покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_3 відпрацював у червні 2021 року 16 годин з 100 необхідних годин. З 07.06.2021 без поважних причин до КНП "КМЛ №3" КМР для відпрацювання безоплатних громадських робіт не з`являвся.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 покладені на нього судом обов`язки щодо відпрацювання безоплатних громадських робіт не виконує, 30.08.2021 року за вих. № 21/39/4004-21 на підставі ч. 1 ст. 164 КВК України уповноваженим органом пробації скеровано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в результаті чого було заведено справу № 85821005.

12.10.2021 року засуджений ОСОБА_3 був розшуканий та доставлений до Центрально-Міського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області, де йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за продовження порушення порядку та умов відбування покарання.

22.10.2021 засуджений ОСОБА_3 з`явився до КНП "КМЛ № 3" КМР, де відпрацював 4 (чотири) години громадських робіт, після чого починаючи з 23.10.2021 до 29.10.2021 ОСОБА_3 для відпрацювання безоплатних громадських робіт не з`явився без поважних причин.

Засуджений ОСОБА_3 порушив ст.ст. 36, 37 КВК України, а саме: не дотримувався встановлених порядку і умов відбування покарань у виді громадських робіт, ухилявся від відпрацювання встановлених судом 100 годин громадських робіт. Таким чином, ОСОБА_3 не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, тим самим умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , отримавши копії матеріалів дізнання, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження за ч. 1 ст. 394 КПК України та подав до суду відповідну заяву про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 , тому сумнівів у добровільності та істинності його позиції в суду не виникло.

За встановлених обставин розгляд обвинувального акта здійснюється у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників судового провадження.
З огляду на наведене, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , останній беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку,фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно та не оспорюються учасниками судового провадження, тому винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена поза будь-яким розумним сумнівом.

Ураховуючи викладене, зазначені дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкціях частин статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив діяння, які згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, мотиви, спосіб, обстановку та наслідки їх вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, наведені дані про його особу, зокрема, вік, відсутність офіційної роботи, наявність судимості, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин.

Ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за цим вироком.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, який на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, є особою раніше судимою, який належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та вчинив інше кримінальне правопорушення. Крім цього судом враховується, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, а також те, що покарання яке було призначено за попереднім вироком суду у вигляді громадських робіт не досягло загальної мети покарання, зокрема щодо виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, призначити йому покарання у виді арешту в межах санкцій ч. 2 ст. 389 КК України, що на думку суду буде сприяти досягненню мети покарання.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 став на шлях виправлення та в майбутньому не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався, відповідне клопотання прокурор не подавав, в зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням вимог ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.03.2021 року у виді 80 годин громадських робіт, що дорівнює 10 дням арешту, та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді арешту строком на 2 місяці 10 днів.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1