Провадження №1-кс/523/3317/21
УХВАЛА
про відмову у наданні тимчасового доступу до речей та документів,
які містять охоронювану законом таємницю

07 вересня 2021 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання вказаного слідчого від 12.08.2021 року, подане у кримінальному провадженні №0000768 від 08.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.299 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів,

в с т а н о в и в:
16.08.2021 року до Суворовського районного суду м.Одеси від слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 надійшло погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні ОСОБА_5 , за яким 05.06.2021 року о 15:00 годині невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , нацькував свою собаку, яка вигулювалась без намордника, на безпритульну собаку, внаслідок чого їй було завдано каліцтва.
Як слідує з матеріалів клопотання, за заявою ОСОБА_6 , СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області внесено відомості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000768 від 08.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.299 КК України, в рамках якого слідчий ОСОБА_4 звернулась з клопотанням про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться в мобільному телефоні марки «Xiaomi Redmi Note 8 Pro», моделі М1906G7G, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , 1979 року народження, із можливістю вилучення вказаного предмета.

В обґрунтування внесеного клопотання слідчий ОСОБА_4 вказує про те, що у вказаному мобільному телефоні маються відеозаписи та фотозображення з моменту огляду пораненої собаки, які мають значення для визначення ступеню тяжкості і є потреба для проведення судово-ветеринарної експертизи.
В судове засідання володілець майна ОСОБА_5 не з`явився, про день, час та місце судового розгляду клопотання повідомлявся належним чином, з огляду на що й з метою дотримання розумності строків, слідчий суддя з урахуванням позицію сторони обвинувачення та в порядку ч.4 ст.163 КПК України, вирішив здійснити розгляд клопотання за відсутності вказаного володільця майна.

Дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах; неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Згідно з ч.ч.5, 6 ст.163 вказаного Кодексу, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, у тому числі які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають, або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також якщо сторона кримінального провадження доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Положеннями ч.ч.3, 4, 5 ст.132 наведеного Кодексу встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування таких заходів, та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням, а для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний враховувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчий суддя у контексті ст.8, ч.5 ст.9 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Зі змісту ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Згідно з положеннями ст.ст.86, 87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. При цьому, в аспекті належного суб`єкта необхідно розглядати, у тому числі, й слідчого та прокурора.

У випадку вчинення певних дій слідчим чи прокурором, які не визначені відповідно до вимог кримінального процесуального закону як такі, що проводитимуть досудове розслідування та виконують функції процесуального керівництва у конкретному кримінальному провадження, згідно вимог статей 36, 40 КПК, то вони здійснюються неналежними суб`єктами.
Разом із тим, за змістом ст.ст.36, 37, 110 вказаного Кодексу, рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у цьому кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим означеним Кодексом вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у тому числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
Однак, незважаючи на доводи розглядуваного клопотання та викладеної мети отримання тимчасового доступу, до матеріалів клопотання не додано та в судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 і слідчим ОСОБА_4 не надано постанов про призначення (визначення) групи прокурорів і слідчих у кримінальному провадженні №0000768, зокрема вказаних прокурора та слідчого, що обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування цього кримінального провадження, як таких, що зібрані неуповноваженими на те особами (органами), а відтак унеможливлює обґрунтування такими доказами процесуального рішення слідчого судді та перешкоджає слідчому судді переконатися у внесенні і погодженні зазначеного клопотання належними суб`єктами.
Тотожні правові позиції висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 22.02.2021 року (справа №754/7061/15, провадження №51-4584 кмо 18) та Третя судова палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 28.04.2021 року (справа №759/833/18, провадження №51-5977 кмо 20).
Між тим, зміст розглядуваного клопотання слідчого ОСОБА_4 не відповідає наведеним положенням ч.6 ст.163 КПК України, а також не обґрунтовується доданими до нього матеріалами та не доведено стороною обвинувачення в судовому засіданні, оскільки зважаючи на кінцеву мету і завдання запропонованого стороною обвинувачення тимчасового доступу, про які йдеться у розглядуваному випадку, матеріалами означеного клопотання не доведено неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою відповідної електронної інформації, яка міститься в мобільному телефоні «Xiaomi Redmi Note 8 Pro».

Крім того, матеріали розглядуваного клопотання всупереч вимогам ч.4 ст.132 КПК України, не містять відомостей щодо неможливості без запропонованого заходу забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ, отримати відповідні відеозаписи і фотозображення, які містяться в означеному мобільному телефоні, зокрема шляхом звернення стороною обвинувачення до володільця цього телефону.

Аналогічну правову позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №727/6578/17 (постанова від 09.04.2020 року, провадження №51-4494км19).
Необхідно також зауважити на тому, що матеріали розглядуваного клопотання не містять відмови володільця майна ОСОБА_5 надати у добровільному порядку відповідну інформацію, що з урахуванням наведеного вище та зважаючи на викладені у доданому до клопотання протоколі допиту вказаної особи відомості щодо отримання останнім певних фотографій від іншої особи, - унеможливлює прийняття позитивного для сторони обвинувачення судового рішення за наведених обставин.

За таких обставин та виходячи з приписів ч.2 ст.93, п.1 ч.3 та ч.4 ст.132, ч.1 ст.223 КПК України, слідчий суддя вважає, що у розглядуваному випадку, поза увагою слідчого ОСОБА_4 і прокурора ОСОБА_3 залишились ті положення закону, за якими збирання доказів з боку сторони обвинувачення, відбувається через інститут слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, а відтак ініціювання цього клопотання зазначеною стороною кримінального провадження у конкретному випадку є, за переконанням слідчого судді, фактичною підміною слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій заходами забезпечення кримінального провадження.
Ідентичну правову позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі №154/3213/16 (постанова від 28.03.2019 року, провадження №51-6359км18), який підтвердив, що збирання доказів з боку сторони обвинувачення шляхом застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема тимчасового доступу до речей та документів, - є неприпустимим.
Слід також відмітити, що додані до означеного клопотання й надані до суду копії матеріалів оформлені слідчим ОСОБА_4 всупереч вимогам «Інструкції з діловодства в органах Національної поліції», затвердженої наказом Голови Національної поліції України №414 від 20.05.2016 року (непрошиті, непронумеровані, не складений опис та засвідчувальний напис є неповним, оскільки копії не містять дати їх створення), що у свою чергу не надає слідчому судді можливості пересвідчитись у ідентичності таких копій документів та у дотриманні встановленого порядку надання таких матеріалів до суду.
Оскільки з наданих до суду клопотання й доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду слідчим СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 та погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 клопотання тимчасовий доступ до речей і документів, є необґрунтованим й безпідставним, а саме клопотання не відповідає вимогам ст.ст.160, 162-163 КПК України та процесуальні повноваження вказаних осіб не підтверджені доданими до клопотання матеріалами, а відтак єдиним можливим судовим рішенням з розгляду цього клопотання уявляється його залишення без задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 9, 26, 131-132, 159-163, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 12.08.2021 року, погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 та подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №90000768 від 08.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.299 КК України, про тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Копії ухвали направити для відома ОСОБА_5 , а також надати іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1