Справа № 462/7234/21
провадження 1-кп/462/623/21
У Х В А Л А

08 листопада 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд

в с т а н о в и в:

згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 , відповідно до наказу № 101/ос від 10.08.2004 року, виданого Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» відокремленого підрозділу «Львівська дистанція сигналізації та зв`язку станції «Львів», перебуваючи на посаді електромеханіка СЦБ у виробничому структурному підрозділі «Львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Курмановича, 19 (надалі підприємство), маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на території України ОСОБА_5 у період з 05.09.2017 по 12.07.2017 року, котрий відповідно до наказу підприємства № 88 о/с від 16.07.2010 року, перебував на посаді старшого електромеханіка дільниці 1-ї групи виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та котрий являвся відповідальним за ведення і заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми №П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку та попросив ОСОБА_5 внести завідомо неправдиві дані про його перебування на роботі та відпрацювання робочих годин за 06.09.2017, 07.09.2017, 08.09.2017, 10.09.17, 11.09.2017, 12.09.2017 на що ОСОБА_5 погодився, внаслідок чого ОСОБА_4 бухгалтерією підприємства було нараховано на його банківську розрахункову картку від «Ощадбанк» грошові кошти у розмірі 2620 гривень 52 копійок. Після прибуття на територію України, 13.07.2017 року, ОСОБА_4 перебуваючи по вул. Доробок, 36 у м. Львові, отримав з електронного терміналу грошові кошти і в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та спричинив підприємств)' майнової шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, який згідно ст. 12 КК України /в редакцій чинній станом на дату вчинення злочину/ є злочином невеликої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав заяву про застосування ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з дня скоєння кримінального правопорушення минув трирічний термін.

Прокурор у судовому засіданні не заперечила проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у який просив проводити розгляд справи у його відсутності та не заперечив проти закриття кримінального провадження за строками давності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ч.4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час судового розгляду сторона кримінального провадження звертається до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Санкція ч.1 ст. 190 КК України / в редакцій чинній станом на дату вчинення злочину / передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України/ в редакцій чинній станом на дату вчинення злочину/ злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 49 КК України / в редакцій чинній станом на дату вчинення злочину / особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно роз`яснень даних у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005р. №12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано вчинення злочину у липні 2017 р., станом на час розгляду справи судом сплив трирічний строк давності з дня вчинення відповідного злочину, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся та не вчинив нового кримінального правопорушення, завдані збитки підприємству відшкодовані у повному обсязі.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. 284 - 286, 288, 376 КПК України, ст. 12, 44, 49, 190 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

заяву обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню № 0000210, а кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1