УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 638/1428/22

провадження №1-в/638/178/22

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , вирішуючи питання про прийняття до свого провадження заяви ОСОБА_2 про скорочення строку покарання або умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

у с т а н о в и в:

03 лютого 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в якій просить суд скоротити строк покарання або умовно-достроково його звільнити від відбування покарання.

Суд, дослідивши заяву, встановив таке.

Відповідно до частини другої статті 67 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до вимог частини другої статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно зі статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання регламентується положеннями статті 154 КВК України, частиною третьою якої визначено: стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган, або установа виконання покарання у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У своїй заяві ОСОБА_2 просить суд скоротити строк покарання або умовно-достроково його звільнити від відбування покарання.

Проте, вимоги викладені у вищевказаній заяві є неконкретними, а тому не узгоджуються з положеннями КПК України, оскільки у своїй заяві ОСОБА_2 просить суд скоротити строк покарання або умовно-достроково його звільнити від відбування покарання, тобто засудженим не зазначено конкретних вимог клопотання, з яким він звернувся до суду, що позбавляє суд розглянути клопотання по суті та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, як вбачається зі змісту частини першої статті 8, статті 113 КВК України, пункту 3 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчого кодексу України.

Як вбачається із заяви та поштового конверта, вони надійшли до суду всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме не через адміністрацію установи виконання покарань, даних щодо джерела їх походження, ким та за яких обставин їх було направлено до суду, немає.

До клопотання засудженого ОСОБА_2 останнім не додано характеристики з установи виконання покарань, де на даний час відбуває покарання засуджений, відомостей про заохочення та накладені стягнення, про початок строку відбуття покарання та про фактично відбутий ним строк покарання.

Вказані обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала заяву, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з таким клопотанням, що унеможливлює належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі повного, всебічного та об`єктивного його розгляду з урахуванням правил підсудності та у визначені нормами КПК строки.

Таким чином, зміст заяви не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин заяву ОСОБА_2 про скорочення строку покарання або умовно-дострокове звільнення від відбування покарання необхідно повернути для належного оформлення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 539 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про скорочення строку покарання або умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - повернути заявнику для належного оформлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1