Справа № 569/3885/13-к Провадження №11-кп/802/14/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого -

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2020 року, якою обвинуваченим продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2020 року ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.3 ст. 289; ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 194; ч.2 ст. 28 ст. 182; ч.1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 9, 12 ч.2 ст. 115; ч.4 ст. 187; ч.3 ст. 289; ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 194; ч.2 ст. 28 ст. 182 КК України, строк тримання під вартою продовжено до 23 травня 2020 року включно.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких і особливо тяжких злочинів, перебуваючи на волі можуть ухилятися від суду чи перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, тобто наявність заявлених раніше обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому прийшов до висновку про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим продовжив такий захід забезпечення кримінального провадження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу про продовження строку тримання під вартою скасувати, як незаконну та необґрунтовану. Посилається на те, що суд, продовживши запобіжний захід, істотно порушив вимоги як кримінального процесуального закону, так і норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить ухвалу про продовження строку тримання під вартою скасувати, як незаконну та необґрунтовану, обрати підзахисному запобіжний захід у вигляду особистого зобов`язання. Вказує про тривалий термін перебування підзахисного під вартою, а також відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 05.01.2022 подано чергове клопотання про відкладення апеляційного розгляду провадження у зв`язку із перебуванням у щорічній черговій відпустці.
На переконання апеляційного суду, неодноразове відкладення апеляційного розгляду за клопотаннями учасників судового розгляду, зокрема прокурора (21.05.2020, 11.06.2020, 20.10.2020, 19.11.2020) свідчать про безпідставне затягування ними судового процесу, з огляду на те, що час та місце розгляду провадження було узгоджено, а тому клопотання прокурора про відкладення до задоволення не підлягає.
Від обвинувачених та захисників клопотань щодо порядку слухання справи 12.01.2022 не надходило.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційних скарг, потерпілого та представника потерпілого, які, кожен зокрема, заперечили апеляційні скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Згідно приписів ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Нормами ст.8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Разом з тим, місцевим судом при розгляді клопотання прокурора про продовження виняткового запобіжного заходу вказані вимоги закону в повній мірі дотримані не були.
Так, із звукозапису судового засідання Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2020 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про проведення конфіденційної зустрічі із захисником для погодження лінії захисту при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Відповідно до положень ч.5 ст.46 КПК України захисник має право брати участь у проведенні допиту та інших процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого, до першого допиту підозрюваного мати з ним зустріч без дозволу слідчого, прокурора, суду, а після першого допиту мати такі зустрічі без обмеження в часі та кількості у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні.
Зустрічі, передбачені абзацом першим цієї частини, є конфіденційними.
Присутність на зустрічах інших осіб можлива за письмовою заявою захисника (захисників) або письмовою заявою підозрюваного, обвинуваченого, якщо таку заяву складено ним у присутності особи (осіб), яка (які) прибула (прибули) до нього.
Однак, як вбачається із звукозапису судового засідання, дане клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не вирішено.
Вимогами ст.20 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Враховуючи зазначене, згідно зі ст.42 КПК України обвинувачений має певні права у судовому засіданні, і суд зобов`язаний створити умови для їх реалізації.
Таким чином, на думку апеляційного суду суд першої інстанції порушив право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист та допустив істотні порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, перешкодили суду повно, і всебічно розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню на підставі ч.1, п.2 ч.2 ст.412 КПК України.
Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Разом з тим, станом на дату розгляду провадження в суді апеляційної інстанції (12 січня 2022 року), подане прокурором клопотання втратило свою актуальність, оскільки строк, на який суд міг продовжити дію запобіжного заходу, сплинув більше року тому та з врахуванням неодноразового подальшого продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 колегія суддів доходить висновку, що в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2020 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб відмовити.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді