Справа №175/8/22
провадження №1-кс/175/1/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2022 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000001 від 02.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000001 від 02.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначає, що 01.01.2021 до ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що 01.01.2022 приблизно о 15:14 год. гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: м. Підгородне, вул. Шосейна, 3, під час складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, умисно заподіяв інспектору 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побоїв у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
02.01.2022 внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
01.01.2022 в період часу з 16:41 год. до 17:05 год. було проведено огляд місця події слідчим СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_7 . В ході якого було вилучено наступне:
- транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, vin НОМЕР_2 .
Вилучене майно визнається речовими доказами постановою про визнання речовими доказами від 02.01.2022 року у кримінальному проваджені внесеного до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що вищевказані речі, мають значення по кримінальному провадженню в якості речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
Прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання та дослідивши додані до нього документи, встановив наступне.
З матеріалів клопотання вбачається, що відділом поліції №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000001 від 02 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме за фактом того, що 01.01.2022 до ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення, що знаходячись за адресою: м. Підгородне, вул. Шосейна 3, громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умисно заподіяв інспектору 1 взводу 3 роти 3 батальону УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , побої під час виконання останнім своїх службових обов`язків.
З наданого до клопотання протоколу огляду місця події від 01.01.2022, вбачається, що слідчим СВ ВП № ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Шосейна, 5, в ході було вилучено: транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2018 року випуску, vin НОМЕР_2 .
Як зазначено у ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
За змістом ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 ст.170 КПК України передбачає, що випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тобто, за змістом вказаних положень закону арешт може бути накладено слідчим суддею на майно яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
При вирішенні питання про накладення арешту на майно вилучене, слідчий суддя враховує згідно ч.2 ст. 173 КПК України :
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як було встановлено в ході розгляду клопотання, тимчасове вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, в розумінні диспозицій ч. 2 ст. 345 КК України та фабули кримінального провадження, не є предметом або знаряддям вчиненого кримінального правопорушення; слідчим не наведено достатнього обґрунтування того, яким чином вказане майно може бути використане як доказ, для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.
При цьому, слідчий суддя відхиляє доводи прокурора про те, що тимчасово вилучене майно визнане речовими доказами, оскільки само по собі визнання зазначених речей у вказаному кримінальному провадженні речовими доказами має формальний характер, а слідчим в свою чергу не надано доказів, що по кримінальному провадженню виникла необхідність у проведенні експертиз, предметом яких є речі вилучені в ході проведення огляду місця події, і зазначене може бути використане як доказ у кримінальному провадженні за №0000001 від 02.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Крім того до клопотання було подано постанову про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а саме: надана постанова не підписана службовою особою, яка її прийняла.
За змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень. Така постанова має відповідати передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, бути підписаною службовою особою, яка її прийняла.
Відсутність зазначеної постанови в матеріалах досудового розслідування або її непідписання керівником відповідного органу прокуратури обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити .
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя ,
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000001 від 02.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - відмовити.
Тимчасове вилучене майно згідно вимог ч.1 ст. 169 КПК України підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1