Справа № 199/5856/21
УХВАЛА
15.11.2021 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000429 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду, оскільки не має законного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не залишати постійне місце мешкання. Можливість переховування обвинуваченого від суду також обґрунтовується і суворістю можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Прокурор вважає, що ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений є особою, яка веде аморальний спосіб життя, часто вживає алкогольні напої та на момент інкримінованого злочину знаходився у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи можливим змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , а також клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, у зв`язку з чим клопотання захисника та обвинуваченого слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

29.06.2021 ухвалою слідчого судді у відношенні ОСОБА_3 застосовано безальтернативний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, строк дії якого двічі продовжувався ухвалою суду.

Відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_3 продовжує обвинувачуватися в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої, вчинене у стані алкогольного сп`яніння.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Враховуючи те, що в судовому засіданні була досліджена надана прокурором завірена копія консультативного висновку спеціаліста № 440 від 27.06.2021, з якої слідує, що ОСОБА_3 зловживає алкоголем на протязі двох років, пиячить по 5 днів, толерантність 0,5 л., при цьому скарг на стан здоров`я не висловлює, відповідно, приймаючи до уваги відсутність даних щодо офіційного працевлаштування обвинуваченого станом на день його затримання, суд вважає підтвердженим ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, - можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_3 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

Досліджуючи клопотання захисника та обвинуваченого щодо зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, враховуючи репутацію обвинуваченого, як особи, що зловживала алкоголем на протязі останніх двох років, приймаючи до уваги його майновий та сімейний стан те, що він є батьком неповнолітньої дитини, яка, з показів допитаних в суді свідків, значний проживала поза межами родини, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не здатен запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з цим, слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини. Між тим, враховуючи, що визначення розміру застави в таких випадках належить до судової дискреції, а також тривалість застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою, без альтернативи внесення застави, те, що після затримання та обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , запобіжний захід неодноразово продовжувався, суд вважає можливим визначити щодо обвинуваченого розмір застави у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Вирішуючи питання, щодо визначення розміру застави обвинуваченому, суд бере до уваги обставини, встановлені ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому вважає, що обвинуваченому слід визначити заставу в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, та не буде непомірним для обвинуваченого, членів його сім`ї і близьких родичів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на цілодобовий домашній арешт задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 13.01.2022 включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави: 80 (вісімдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 190320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки: - прибувати до суду за першою вимогою на визначений ним час; - не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає обвинувачений, без відповідного дозволу суду; - повідомляти суд про зміну постійного місця проживання; - утримуватись від спілкування із особами, які мають статус свідків; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, або інші документи, що надають право на виїзд та в`їзд в Україну.
Термін обов`язків у разі внесення застави визначити до 13.01.2022.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
В іншій частині клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1