Справа № 489/2594/21
Провадження № 1-кп/489/636/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

03 лютого 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000030 від 07.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

У провадженні Ленінського районного суду міста Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030 від 07.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який закінчується 12.02.2022, на 60 діб. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжує існувати передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування обвинуваченого від суду, який існував при застосуванні запобіжного заходу, оскільки останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, він не має постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, а також не має міцних соціальних зв`язків. Крім того, менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду.

Прокурор підтримав клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, зазначивши на тому, що на даний час продовжує існувати ризик, який став підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявність ризику переховування обвинуваченого від суду спростовується тим, що останній сам з`явився до поліції після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність у нього наміру від переховування від суду.

Обвинувачений заперечив проти клопотання прокурора, вважаючи його безпідставним. Також зазначив, що не має наміру переховуватися від суду та в письмовому клопотанні просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявлене обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу, суд приймає до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, його особу, необхідність уникнення визначеного ст. 177 КПК України ризику переховування від суду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованої підозри.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що не відпала підстава, за якої було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість ухилення обвинуваченого від суду через тяжкість обвинувачення, відсутність офіційного працевлаштування, постійного джерела доходів, а також відсутність у нього постійного місця роботи, тобто законних джерел доходу. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, викладеній у характеристиці дільничного, з якої вбачається, що останній зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, а також притягувався до адміністративної відповідальності. Вказані обставини свідчать про наявність ризику щодо можливості ухилення обвинуваченого від суду.

Заявлені стороною захисту обставини щодо того, що обвинувачений сам з`явився до поліції із зізнанням, має постійне місце проживання, проживає з бабою та бажає спілкуватися з нею до ухвалення вироку у справі, не є тими обставинами, що безумовно зменшують описаний вище та врахований слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу ризик, оскільки, як вказано вище, суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Крім того, суд вважає, що на час з`явлення обвинуваченого до органу досудового розслідування та повідомлення ним про обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, останній на вказаній стадії досудового розслідування не був достеменно обізнаний про кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому його обвинувачують, тяжкість покарання, що передбачена статтею кримінального закону, йому не оголошувалася підозра у вчиненні кримінального правопорушення за тією чи іншою статтею КК України, що свідчить про те, що змінилися обставини, за яких обвинувачений прибув до поліції, та на даний час, коли відносно нього обвинувальний акт перебуває на розгляді суду, він повністю усвідомлює характер обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим. У зв`язку з цим, застосування більш м`якого запобіжного заходу, за обставин даної справи може не забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд враховує, що нових ризиків прокурор не навів, проте з часу застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не могли виникнути нові ризики, а вже існуючий ризик переховування від суду є суттєвим та таким, що не дає достатніх підстав обрати суду на даному етапі судового провадження інший, більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів - до 03.04.2022 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Головуючий суддя ОСОБА_1