Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5308/15-к
Провадження №1-кп/523/50/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю захисника ОСОБА_7

за участю законного представника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси об`єднані кримінальні провадження за №0004327 від 2.09.2014р., 0000786 від 14.02.2015р., 0000557 від 1.02.2018р., 0001031 від 26.02.2018р., за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, на теперішній час перебуваючого у цивільному шлюбі, працюючого в ТОВ «Будмонтаж-29», раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Проживаючого: АДРЕСА_2

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України, -

Встановив:

31.01.2015 року приблизно о 0:30 годині, неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою з невстановленими особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, знаходячись біля будинку №57, розташованому по вул. Заболотного у м. Одесі, діючи з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, реалізуючи свій протиправний умисел, переслідуючи раніше незнайомого їм ОСОБА_10 , розподіливши між собою ролі, та застосовуючи насилля, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_9 та іншими особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, ударів в обличчя та різні частини тіла потерпілого, від чого останній втративши рівновагу впав на землю, скориставшись ситуацією, не давши ОСОБА_10 піднятися, невстановлені особи відкрито заволоділи майном, належного потерпілому, а саме мобільним телефоном марки «Hеro Н 7300» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 вартістю 3000 гривень, золотою обручкою вагою 5гр. вартістю 15000 гривень та грошовим коштами у сумі 620 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 18620 гривень.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №437 від 2.03.2015 року ОСОБА_10 були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої не проникаючої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку легкого ступеня, закритих переломів кісток носа і лобового відростка верхньої щелепи зліва, забитої рани спинки носа, які могли утворитися від дії тупих предметів, якими могли бути руки (стисла в кулак кисть), ноги (у взутті) та інші предмети, що спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, що за критеріями п.п. 2.2.2 та 4.8 «Правил судово-медичного виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Крім того, 2.02.2015 року приблизно о 3:00 годині, неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , засудженого вироками Суворовського районного суд м. Одеси від 26.12.2016р, 28.12.2017р., який втягнув останнього у злочинну діяльність, та невстановленою досудовим слідством особою, знаходячись біля будинку №38, розташованому по вул. Ген. Бочарова у м. Одесі, діючи навмисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, будучи впевненими, що за їх діями ніхто не спостерігає, збивши за допомогою металевої палиці навісний замок, проникли до приміщення гаражу, розташованому поряд з вищевказаним будинком, звідки таємно викрали автомобільний акумулятор, алюмінієвий бідон ємкістю 50 л., повітряний компресор та повітряний ресивер, металеві кільця до автомобілю марки «Камаз», кардан автомобіля марки «Камаз», стійку амортизатора до автомобіля марки «Ніссан Максіма», гайковий ключ, належний потерпілій ОСОБА_12 , після чого покинули місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 3600 гривень.

Крім того, 13.02.2015 року приблизно о 21:00 годині неповнолітній ОСОБА_9 , знаходячись біля скверу, розташованому по вул. Кримська у м. Одесі, маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайомого ОСОБА_13 , який рухався по доріжці через сквер, підбіг до потерпілого та шляхом ривку намагався вирвати сумку з рук ОСОБА_14 , але він міцно її тримав, після чого ОСОБА_9 застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні удару в обличчя ОСОБА_14 , від якого останній впав на землю. Скориставшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_9 шляхом ривку відкрито заволодів сумочкою ОСОБА_14 вартістю 700 гривень, в якій знаходилися гроші у сумі 600 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа 101» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_3 , імей2: НОМЕР_4 вартістю 300 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа 206» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 вартістю 600 гривень, банківська картка «Райффанзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_14 , з якої в подальшому були зняті грошові кошти у сумі 1000 гривень, паспорт громадянина України, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 , технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 2109» державний номер НОМЕР_7 , після чого залишив місце скоєння злочину рядом з викраденим майном, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 3200 гривень.

Крім того, 31.01.2018 року приблизно о 9:00 годині ОСОБА_9 , знаходячись біля ринку «Північний», розташованому по пр. Добровольського, 114/2 у м. Одесі, діючи навмисно, маючи намір на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, звернувся до раніше знайомого йому ОСОБА_15 з проханням надати йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, оскільки у нього не було в користуванні особистого телефону, при цьому не маючи наміру повертати чуже майно. ОСОБА_15 будучи впевненим в щирості дій ОСОБА_9 , довіряючи йому та вірячи, що він поверне належний йому телефон, передав ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung S3 Neo Duos» вартістю 2000 гривень, в якому знаходилися картка пам`яті вартістю 150 гривень, але ОСОБА_9 , зловживаючи довірою потерпілого та не маючи наміру повертати чуже майно, заволодівши шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_15 , покинув місце скоєння злочину, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальний збиток на загальну суму 2150 гривень.

Крім того, 26.02.2018 року приблизно о 15:00 годині ОСОБА_9 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , діючи навмисно, маючи намір на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, звернувся до раніше знайомої йому ОСОБА_16 з проханням надати йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, при цьому не маючи наміру повертати чуже майно. ОСОБА_16 , будучи введеною в оману та впевненою в щирості дій ОСОБА_9 , довіряючи йому та вірячи, що він поверне належний їй телефон, передала ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung J7 Neo Duos GB» в корпусі золотистого кольору імей1: НОМЕР_8 , імей2: НОМЕР_9 вартістю 6000 гривень, але ОСОБА_9 , зловживаючи довірою потерпілої та не маючи наміру повертати чуже майно, заволодівши шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_16 , покинув місце скоєння злочину, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 6000 гривень.

Крім того, в той же день 26.02.2018 року приблизно о 15:10 годині ОСОБА_9 , знаходячись в кухні спільного користування, розташованій в будинку №65-а по вул. Лузанівська у м. Одесі, діючи навмисно, маючи намір на заволодіння чужим майном шахрайським шляхом, звернувся до раніше знайомої йому ОСОБА_17 з проханням надати йому мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка, при цьому не маючи наміру повертати чуже майно. ОСОБА_17 , будучи введеною в оману та впевненою в щирості дій ОСОБА_9 , довіряючи йому та вірячи, що він поверне належний їй телефон, передала ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Huawei TIT-VО2» в корпусі золотистого кольору імей1: НОМЕР_10 , імей2: НОМЕР_11 вартістю 3600 гривень, але ОСОБА_9 , зловживаючи довірою потерпілої та не маючи наміру повертати чуже майно, заволодівши шахрайським шляхом мобільним телефоном ОСОБА_17 , покинув місце скоєння злочину, в подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_17 матеріальний збиток на загальну суму 3600 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, змінивши свою позицію у ході судового провадження, та пояснив, що у січні 2015 року у нічний час доби він з приятелем виходив з бару «Карамель», направлялися в сторону супермаркету «Сім`я», розташованому по вул. Заболотного у м. Одесі, де побачили двох чоловіків, яких оточили 5-7 хлопців, вони підійшли поцікавитися, що відбувається. В той момент потерпілий ОСОБА_10 дістав з кишені пачку грошей та став роздавати, хлопці вимагали віддати все, що у нього є. Потерпілий став тікати, всі побігли вслід за ним у двір, наздогнали, один з хлопців вдарив потерпілого, потім другий, всі потроху нанесли удари, ОСОБА_10 втратив свідомість, у нього забрали гроші, золоту обручку, мобільний телефон, після чого покинули місце скоєння злочину. Коли вони уходили, хлопець, який йшов поряд з ним, передав йому мобільний телефон та золоту обручку, викрадених у потерпілого. В подальшому золоту обручку заклали до ломбарду на документи ОСОБА_18 , отримані кошти поділили між собою, мобільний телефон залишився в його користуванні.

Причину свого вчинку пояснив молодим віком, вказуючи, що діями неповнолітніх керував ОСОБА_19 на прізвисько « ОСОБА_20 », він вказував, що робити, за його командою побігли за потерпілим, стали його бити, зняли обручку, забрали телефон. Стверджуючи, що особисто він ударів не наносив, була ситуація, коли потерпілий кинув в одного з хлопців - ОСОБА_21 пляшкою, яку той підняв та хотів вдарити ОСОБА_10 , але він вибив цю пляшку з рук, тим самим завадивши удару. Не заперечує того факту, що знаходився з усіма у дворі будинку, коли був здійснений напад на потерпілого, що розпорядився викраденою обручкою та мобільним телефоном на власний розсуд. Щиро розкаюється у скоєному діянні.

Крім того, у лютому 2015 року у вечірній час він разом з ОСОБА_22 , який запропонував йому вчинити крадіжку, проникли до гаражу, розташованому по вул. Заболотного у м. Одесі, зламавши замок на дверях. ОСОБА_23 взяв мішки, які знаходилися в приміщенні, та став складати викрадені речі: бідон, акумулятор від автомобілю, батареї. Він стояв у гаражі біля дверей, тримаючи мішки, коли помітив, що під`їжджає поліція, він втік, а ОСОБА_24 затримали. Причину свого вчинку пояснив тим, що не міг відмовити ОСОБА_25 , так як останній був старший, в авторитеті, а він був неповнолітнім.

Крім того, 13.02.2015р. у вечірній час знаходився біля «Сіті центру», розташованому по вул. Кримській у м. Одесі, коли побачив ОСОБА_13 , який був випивши, йшов хитаючись. Коли потерпілий зайшов до парку в темноту, підбіг до нього, смикнув за сумку, але потерпілий міцно її тримав, після чого наніс удар в обличчя, від якого ОСОБА_13 втративши рівновагу, впав на землю, в цей момент він вихватив сумочку та втік з місця скоєння злочину. В сумочці були документи, два телефони, гроші, банківська карточка. Документи, які знаходилися в барсетці викинув, з карточки, на якій був записаний пароль, зняв 1000 гривень, гроші витратив на власні потреби, один телефон залишився в користуванні, що сталося з другим телефоном, не пам`ятає.

Крім цього у січні 2018 року знаходився біля ринку «Північний», підійшов до свого знайомого ОСОБА_15 , з яким раніше працював, попросив у нього телефон подзвонити, так як на той момент у нього не було в користуванні власного телефону, але потім вирішив його не віддавати. Потерпілий повірив йому на слово, нічого не підозрюючи, передав телефон марки «Самсунг», після чого він разом з телефоном пішов з місця скоєння злочину, в подальшому викрадене майно, яким заволодів шляхом обману, здав у ломбард, отримані кошти витратив на власні потреби.

Крім цього 26.02.2018 року у денний час доби приїхав до матері, яка проживала в будинку АДРЕСА_4 , на сходовій клітці були відчинені двері сусідки ОСОБА_16 з квартири АДРЕСА_5 . В той момент матері вдома не було, він був засмучений, його запросили пройти до квартири. Сусіди були в нетверезому стані, він попросив у ОСОБА_16 мобільний телефон, щоб подзвонити, пообіцяв його вернути. Потерпіла, нічого не підозрюючи, передала йому свій телефон, коли вона пішла до туалету, він покинув квартиру разом з телефоном, не збираючись його віддавати. Потім на загальній кухні зустрів сусідку ОСОБА_17 , попросив у неї її мобільний телефон під приводом записати номер. Довіряючи, вона передала йому свій телефон. Який він взяв та пішов з будинку. В подальшому мобільні телефони заклав в ломбард, отримані кошти потратив на власні потреби.

Вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття, та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення злочину пояснив необдуманим вчинком, на той момент вважаючи це крутим, не думаючи про наслідки, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, зробив висновки, виправився, веде нормальний спосіб життя, працює, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Крім того, незважаючи на визнання ОСОБА_9 своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, допитаний у суді потерпілий ОСОБА_10 показав, що 31.01.2015 року приїхав на сел. Котовського до брата, його попросили піти до магазину, по дорозі він зустрів попутника на ім`я ОСОБА_26 , який погодився йому показати, де магазин. Він зробив покупки, присів неподалік на лавочку, потім побачив, як приблизно 10 людей підходять до клубу «Карамель», ОСОБА_26 став щось їм шепотіти, після чого молоді особи крикнули йому стояти, вони були агресивно настроєні, тому він став тікати, в руках у нього була пляшка, яку він встиг викинути, щоб її не використали для удару, але його наздогнали у дворі будинку, зробили підсікання, від чого він впав, з усіх сторін стали наносити удари, один з хлопців став діставати з його кишені гроші, хтось вдарив його по голові, ОСОБА_9 бачив навпроти себе, також чув, як хтось з них сказав: «Забери у нього «трубу». Від ударів він втратив свідомість, після того, як прийшов до тями, став кричати про допомогу, був весь у крові, прийшов до брата, потім його відвезли до лікарні, внаслідок нападу він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, була поранена голова, ніс, обличчя.

Водночас потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_26 був старший за віком молодих осіб і бачив, що у нього були грошові кошти та телефон, коли останній став говорити про гроші, він їх дістав та віддав хлопцям, хто саме забирав телефон та золоту обручку, вказати не може.

На досудовому слідстві впізнав чотирьох осіб за фотознімками, в тому числі ОСОБА_9 , так як чітко їх бачив, запам`ятав їх зовнішність, обличчя, особи стояли на відстані приблизно одного метру від нього. Разом з цим у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 однозначно не зміг вказати на ОСОБА_9 , як на особу, яка безпосередньо спричиняла йому тілесні ушкодження, пояснюючи, що обвинуваченого вперше бачив по другій стороні дороги, припускає, що він міг також наносити удари, оскільки був разом з хлопцями.

Заявлений цивільний позов про відшкодування на його користь матеріальної шкоди у сумі 20222,85 гривень, та морального збитку у розмірі 30000 гривень підтримує в повному обсязі. Щодо міри покарання обвинуваченому залишив вирішення питання на розсуд суду.

Допитана у суді потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що у лютому 2015 року вночі її розбудили працівники поліції, повідомили, що обікрали її гараж. Прибувши на місце, так як вона є власником гаражу, побачила зламаний замок на дверях, також було розбите лобове скло в автомобілі «Жигулі», був відкритий капот, вирваний акумулятор, крім цього викрали речі до автомобілю «Камаз», яким розпоряджався її зять, з приводу крадіжки був складений протокол. Заявила цивільний позов про відшкодування на її користь з ОСОБА_9 завданого матеріального збитку, який вона оцінила у сумі 6200 гривень, додатково пояснюючи, що підтверджуючих документів у неї не має, викрадені речі були повернуті під розписку.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила, що у 2015 році ОСОБА_9 попросив її закласти до ломбарду «Крамниця», який розташований по вул. Марсельській у м. Одесі мобільний телефон чорного кольору, марку телефону не пам`ятає. Отримані грошові кошти ОСОБА_9 забрав собі, він же і давав їй телефон, тримав його в руках.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілих, ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_9 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 своїми діями скоїв умисні злочини, передбачені ст.ст.187 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані:

- за кваліфікуючими ознаками ст.187 ч.2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу /розбій/, вчинений за попередньою змовою групою осіб,

- за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення

- за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно;

- за ст.190 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд керується загальними засадами призначення покарання, а саме приймає до уваги характер, ступінь тяжкості, суспільну небезпечність, мотивацію вчинених ним діянь, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але був звільнений від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру на підставі ст.105 КК України, скоїв тяжкі кримінальні правопорушення будучи у неповнолітньому віці, за період розгляду кримінального провадження протягом півроку з 15.03.2018р. по 15.09.2018р. добровільно за власним бажанням пройшов курс реабілітації в Реабілітаційному центрі «Восор», розташованому в Київській області Макарівського району с. Мотижін, після чого продовжував отримувати курс соціальної адаптації та реінтеграції у суспільстві, зарекомендував себе з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою та повідомленням, наданим пастором релігійної громади ХВЄ «Спасіння», в достовірності яких у суду не має підстав сумніватися.

Разом з цим, виходячи з аналізу отриманої інформації вбачається, що неповнолітній виховувався в родині без участі батька, до вчинення протиправних дій його підштовхнули складні сімейні обставини, ОСОБА_9 , знаходячись на той час у тяжкому емоційному стані, потрапив під негативний вплив старших за віком товаришів, які втягнули його у злочинну діяльність, що підтверджується вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26.12.2016р., ухваленого відносно ОСОБА_11 , засудженого за ст.304 ч.1 КК України, а також поясненнями потерпілого ОСОБА_10 , допитаного у судовому засіданні, який показав, що молоді особи почали кричати та агресивно себе вести після того як чоловік на ім`я ОСОБА_26 з ними поговорив, він був серед них старший за віком, також пішов у двір, але не зупиняв хлопців. При цьому суд приймає до уваги зауваження сторони захисту, що жодному з учасників розбійного нападу, яких як з`ясовано було 5-7 чоловік підозра не пред`явлена, окрім ОСОБА_9 , який не був ініціатором скоєння злочину та його роль не була активною.

З наданих стороною захисту документів після реабілітації обвинувачений весь час працював, на даний момент він працевлаштований в ТОВ «Будмонтаж-29», перебуває у цивільному шлюбі, що говорить про наявність міцних соціальних зв`язків, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання та свідчить про те, що ОСОБА_9 в повній мірі усвідомив свою провину, протягом трьох останніх років судового провадження показував сумлінну поведінку, вів законослухняний спосіб життя, припинив злочинну діяльність, у нього наявні позитивні плани на майбутнє. У судовому засіданні законний представник ОСОБА_8 запевнила, що син переріс, більше не вчиняє помилок, які раніше мали місце, що він зробив висновки, змінився в найкращу сторону, працює, допомагає сім`ї, доглядає за молодшими братом, сестрою, що в свою чергу у сукупності дає підстави для висновку, що в певний період свого молодого віку, опинившись у важкій життєвій ситуації, ОСОБА_9 оступився, на сьогоднішній день він не є суспільно-небезпечною особою.

Також суд враховує, що потерпілому ОСОБА_15 добровільно відшкодований завданий матеріальний збиток, що підтверджується розпискою, датованої 20.11.2019 року та долученої до матеріалів кримінального провадження, та його думку щодо призначення обвинуваченому міру покарання, не пов`язаної з позбавленням волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст.66 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінальних правопорушень неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Також вивченням матеріалів провадження встановлено, що до кримінального провадження за №0000786 від 14.02.2015р. під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме мобільний телефон марки «Нокіа 101» імей1: НОМЕР_3 , імей2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Нокіа 206» імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 , технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 2109» державний номер НОМЕР_7 , який переданий потерпілому ОСОБА_28 на відповідальне зберігання під розписку.

Крім цього до кримінального провадження під час досудового розслідування долучався речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Hеro Н 7300» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який переданий потерпілому ОСОБА_10 на відповідальне зберігання під розписку; а також речові докази: автомобільний акумулятор, алюмінієвий бідон ємкістю 50л., повітряний компресор та повітряний ресивер, металеві кільця до автомобілю марки «Камаз», кардан автомобіля марки «Камаз», стійка амортизатора до автомобіля марки «Ніссан Максіма», гайковий ключ, які передані потерпілій ОСОБА_12 на відповідальне зберігання під розписку, датованої 3.02.2015 року.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування здійснювалося безкоштовне залучення експертів для проведення судово медичної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_10 , у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Також з`ясовано, що під час судового провадження 1.02.2017 року потерпілим ОСОБА_10 був пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення на користь потерплого матеріальної шкоди у загальній сумі 20222,85 гривень, що складається з витрат на лікування та вартості викрадених цінностей та 30000 гривень морального збитку внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з цим суд вважає за необхідне вирішити питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_16 заявленого у кримінальному провадженні за №0001031 від 26.02.2018р. у розмірі 6000 гривень матеріальної шкоди; цивільного позову потерпілої ОСОБА_17 заявленого про стягнення на її користь з ОСОБА_9 завданого матеріального збитку у сумі 3600 гривень.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Вказана потерпілим ОСОБА_10 сума матеріального збитку документально доказана в частині витрат на лікування, а саме у сумі 1602,85 гривень, вартість золотої обручки не підтверджена та виходячи з матеріалів кримінального провадження мобільний телефон повернутий потерпілому, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позивні вимоги потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково, а саме в частині компенсації завданої матеріальної шкоди у розмірі 1602,85 гривень, а також 620 гривень, викрадених при розбійному нападі.

При цьому, оцінюючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 заявлені у розмірі 30 тис. гривень морального збитку, суд, приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_9 при вчиненні злочину, також виходячи з характеру та обсягу душевних, психологічних, фізичних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілого, вимушених змін в його життєвих стосунках, вважає за необхідне задовольнити частково, а саме у сумі 10 тис. гривень.

Разом з цим цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , заявлений на суму 6200 гривень матеріальної шкоди суд вважає залишити без розгляду, у зв`язку з невідповідністю вимогам законодавства, а також з урахуванням того, що всі викрадені речі були повернуті особі під розписку, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_16 , заявлений на суму 6000 гривень спричиненої матеріальної шкоди, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_17 , заявлених у розмірі 3600 гривень матеріального збитку, суд вважає за необхідне задовольнити в повному обсязі, оскільки зазначена сума входить в об`єм пред`явленого обвинувачення та не заперечувалась обвинуваченим ОСОБА_9 .

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчинених злочинів, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєних діянь, які відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та мали місце у 2015 році, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, його плани на майбутнє, негативне ставлення до скоєного, щире каяття, умови виховання, особливості його особи, належну поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він оступився, перебуваючи на волі, протягом тривалого часу ОСОБА_9 більше не вчиняв протиправних дій, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення, зробив висновки, на теперішній час вбачається, що він втратив свою соціальну небезпеку, визнання ним моральних цінностей дозволяють прогнозувати його поведінку, наявна мотивація до позитивних змін у житті, бажання вести законослухняний спосіб життя, крім того працює, добровільно відшкодував завданий збиток одному з потерпілих, враховуючи його вік, те, що він вчинив тяжкі злочини будучи неповнолітнім, у зв`язку з чим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього ст.69 КК України, а саме перейти до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ст.187 ч.2 КК України без застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки відповідно до вимог ст.98 ч.2 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані лише такі додаткові покарання, як штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, при цьому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76, 103, 104 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нового злочину.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках об`єднаного кримінального провадження ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 2.03.2015р. щодо обвинуваченого ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.04.2015р. був змінений запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та зі строком спливу дії ухвали суду запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, тому скасуванню не підлягає.

Таким чином, керуючись ст.ст.50, 65, 69, 70, 103, 104 КК України, ст.ст. 128-129, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.2 КК України, призначив йому покарання:

- за ст.187 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі;

- за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України призначити ОСОБА_9 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Згідно ст.76 ч.3 п.п.2, 4 КК України покласти додатково на ОСОБА_9 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення», спрямованих на корекцію поведінки, а також формування соціально сприятливих змін особистості.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем проживання ОСОБА_9 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручене виконання.

Речові докази - мобільний телефон марки «Нокіа 101» імей1: НОМЕР_3 , імей2: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «Нокіа 206» імей1: НОМЕР_5 , імей2: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 , технічний паспорт на автомобіль марки «ВАЗ 2109» державний номер НОМЕР_7 , який переданий потерпілому ОСОБА_28 на відповідальне зберігання під розписку; мобільний телефон марки «Hеro Н 7300» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який переданий потерпілому ОСОБА_10 на відповідальне зберігання під розписку; а також речові докази: автомобільний акумулятор, алюмінієвий бідон ємкістю 50л., повітряний компресор та повітряний ресивер, металеві кільця до автомобілю марки «Камаз», кардан автомобіля марки «Камаз», стійка амортизатора до автомобіля марки «Ніссан Максіма», гайковий ключ, які передані потерпілій ОСОБА_12 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутими за належністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення на його користь з ОСОБА_9 матеріальної шкоди у розмірі 20222,85 гривень та 30000 гривень морального збитку задовольнити частково, а саме в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 2222,85 гривень (1602,85грв., 620грв.) в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 гривень, за підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , заявлений на суму 6200 гривень матеріальної шкоди -залишити без розгляду за підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріального збитку у розмірі 2222,85 гривень, моральної шкоди у сумі 10000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_16 матеріального збитку у розмірі 6000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_17 матеріальної шкоди у розмірі 3600 гривень.

Матеріали кримінальних проваджень за №0004327 від 2.09.2014р., 0000786 від 14.02.2015р., 0000557 від 1.02.2018р., 0001031 від 26.02.2018р. зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1