справа № 642/2123/21
провадження № 1кп/642/505/21
В И Р О К
09 листопада 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Панютине Лозівського району Харківської області Україна, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючої, не заміжньої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судима : 02.03.2009р. Жовтневим р/с м. Харкова за ч.2 ст. 153, ч.3 ст. 152 КК України до 7 років позбавлення волі; 26.11.2020р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -
30.11.2020р. приблизно о 17:30 ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Харків, майдан Привокзальний, 2, поблизу входу до магазина «АТБ», в компанії свого знайомого ОСОБА_6 , під час спілкування з раніше їй не знайомим потерпілим ОСОБА_7 , помітила у останнього мобільний телефон BRAVIS OmegaS/N НОМЕР_1 imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору, і в цей момент у неї виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме: вищезазначеним телефоном, шляхом обману. Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заздалегідь не маючи наміру повернути вищевказаний мобільний телефон власнику, ОСОБА_4 попросила мобільний телефон у ОСОБА_7 , а останній, будучи введеним в оману та нічого не підозрюючи, добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон BRAVIS OmegaS/N НОМЕР_1 imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору вартістю 687,00 грн. (шістсот вісімдесят сім грн. 00 коп.) з однією сім-картою, яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скориставшись тим, що потерпілий трохи відволікся, ОСОБА_4 , тримаючи у руках вищевказаний мобільний телефон потерпілого, зникла з поля зору останнього, тим самим залишила місце вчинення кримінального правопорушення та у подальшому розпорядилась майном, яким вона заволоділа шляхом обману, на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на суму 687,00 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала. Пояснила що дійсно взяла подзвонити телефон потерпілого однак не мала намір ним заволодіти. Поки розмовляла по телефону потерпілий сам кудись пішов і вона не змогла повернути йому телефон. Зазначила що на досудовому слідстві та в судовому засіданні потерпілий її оговорив оскільки під час подій 30.11.2020р. був в нетверезому стані.
Відповідно до вимог ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання
Згідно до положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування провини обвинуваченого покладається на слідчого та прокурора. На обґрунтування обвинувачення прокурором було суду надано кримінальне провадження і заявлено клопотання про огляд в судовому засіданні в якості доказів провини обвинуваченого протоколів слідчих дій, інших процесуальних документів, зазначених в реєстрі матеріалів досудового розслідування та висновків експертів, після дослідження яких, суд дійшов висновку, що незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, її винуватість у скоєнні вищезазначеного діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується сукупністю наступних досліджених в судовому засіданні доказів:
-допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що узимку 2020 року на Південному вокзалі біля «АТБ» до нього підійшла раніше не знайома ОСОБА_4 , попрохала телефон, щоб подзвонити та зникла. Наразі телефон повернутий, претензій не має.
Оцінюючи зазначені покази з огляду на вимоги ст.ст.85,86,87 КПК України суд вважає їх належними та допустимими, оскільки потерпілий послідовно давав аналогічні покази і протягом досудового слідства;
-Заявою ОСОБА_7 від 30.11.2020р. згідно до якої він прохав правоохоронні органи прийняти міри до невідомої жінки яка заволоділа його телефоном шахрайським шляхом;
-Протоколом огляду місця події від 30.11.2020р. та доданою фото таблицею відповідно до якого ОСОБА_4 в присутності понятих видала мобільний телефон яким заволоділа шахрайським шляхом біля магазину «АТБ» на майдані Привокзальнім;
-Постановою від 01.12.2020р. про визнання мобільного телефону BRAVIS OmegaS/N НОМЕР_1 imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору речовим доказом;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.12.2020р. під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 як особу що шахрайським шляхом заволоділа 30.11.2020р. його мобільним телефоном;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2021 р. під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_6 , як особу що була разом з жінкою яка шахрайським шляхом заволоділа 30.11.2020р. його мобільним телефоном;
-Протоколом огляду предметів від 09.02.21р. під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав свій мобільний телефон BRAVIS OmegaS/N яким шахрайським шляхом 30.11.20р. заволоділа невідома жінка;
-Протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями від 19.02.21р. за участі обвинуваченої ОСОБА_4 яка в присутності захисника та понятих пояснювала як заволоділа мобільним телефоном потерпілого та як швидко спустилась по сходах до підземного переходу з телефоном в руках щоб її не встиг помітити потерпілий.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченої ОСОБА_4 в частині невизнання вини щодо вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, оскільки вони спростовуються зібраними по справі допустимими доказами, що наведені вище, сукупність яких дозволяє зробити висновок про доведеність пред`явленого обвинувачення.
Покази обвинуваченої суд вважає такими що мають за мету спосіб захисту, щоб уникнути покарання. Вказані доводи спростовуються доказами дослідженими судом та наведеними вище, зокрема показами потерпілого під час судового та досудового слідства та протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 19.02.21р. Стороною захисту суд не надано жодних доказів які б дозволяли ставити під сумнів покази потерпілого ОСОБА_7 . Також судом враховано що слідчий експеримент від 19.02.21р. під час якого ОСОБА_4 повністю визнавала свою провину та послідовно пояснювала та показувала як скориставшись неуважністю потерпілого з телефоном в руках швидко спустилась сходами підземного переходу та вийшла з іншого боку площі біля фонтану, проводився за участі захисника який не висловлював жодної незгоди з діями поліції під час цієї дії. Покази обвинуваченої щодо спуску до підземного переходу та вихід на площу біля фонтану не узгоджується з показами ОСОБА_4 в судовому засіданні про неуважність потерпілого який сам забув про телефон та пішов у невідомому напрямку. Про ці подробиці могла знати тільки сама обвинувачена і потерпілий про це правоохоронні органи не повідомляв.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, вчинила злочин у період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченій ОСОБА_4 покарання межах ч.2 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України за якими призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2020 р. і остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 6 (шість) місяців з відбуванням в кримінально виконавчій установі закритого типу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 19.02.2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили залишити у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Речові докази: мобільний телефон BRAVIS Omega S/N, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати йому повернутим.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1