Номер провадження: 11-кп/813/1578/21
Номер справи місцевого суду: 521/5608/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

встановив:

Вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.10.2018 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Оскарженою ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 та останнього звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 (один) рік 11 (одинадцять) днів (станом на 25.05.2021 року).

Мотивуючи прийняте рішення суд першої інстанції послався на наступне: засуджений станом на день розгляду клопотання відбув 2/3 строку призначеного покарання; працевлаштований; має чотири стягнення, які на день розгляду клопотання, погашені; має п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці; не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна, дотримується норм санітарної та особистої гігієни.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого. Прокурор посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей, які підтверджують, що засуджений став на шлях виправлення, а тому на думку прокурора, невірно оцінивши фактичні обставини справи, суд прийняв необґрунтоване та передчасне рішення, яке суперечить положенням ч.2 ст.50, ст.81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити; засудженого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 19.10.2018 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.03.2021 року, із застосуванням п.1 ч.1 ст. 72 КК України, у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначене покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На час розгляду клопотання засудженого в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_8 відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже, із зазначеного слідує, що закон виділив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення до праці, як самостійні критерії виправлення засудженого, тому що вони є самими головними сферами, де проявляється особистість.

До елементів сумлінної поведінки слід віднести: зразкове виконання засудженим вимог режиму; активна його участь у суспільному житті кримінально-виконавчої установи, наприклад, участь у самодіяльних організаціях ув`язнених, сумлінне виконання суспільних доручень, надання допомоги адміністрації КВУ, утримання інших засуджених від скоєння правопорушень; наявність заохочень; гарне поводження в побуті; негативна оцінка скоєного їм злочину; повідомлення про скоєнні ним, але не розкриті злочини і т.п. До елементів сумлінного ставлення до праці можна віднести: гарне виконання дорученої роботи з кількісних й якісних показників; придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації; дбайливе відношення до обладнання, матеріалам та інструментів; надання допомоги іншим засудженим у виробничій роботі; суворе дотримання правил по техніці безпеки й охорони праці, тощо.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора та матеріали судової справи, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його передчасним, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Оцінюючи законність оскарженої ухвали, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засудженого ОСОБА_8 можливо звільнити умовно-достроково від відбування покарання, пославшись на наступне: за час відбування покарання до засудженого застосовувались стягнення чотири рази, які відповідно до п.14 ст.134 КВК України на день розгляду клопотання погашені; до засудженого було застосовано п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці; вказав суд, що засуджений не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, дбайливо ставиться до майна, дотримується норм санітарної та особистої гігієни.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції стосовно достатності доказів, які свідчать про можливість застосування до засудженого положень ст.81 КК України, апеляційний суд визнає необґрунтованими та передчасними.

Що стосується питання врахування даних про особу засудженого, то слід зазначити наступне.

Відомості про особу засудженого ОСОБА_8 свідчать про те, що останній раніше судимий вісім разів за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності (ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК), а також за порушення правил адміністративного нагляду (ст.395 КК).

При цьому, до ОСОБА_8 раніше застосовувалися положення ст.81 КК України (20.07.207 року), але це не сприяло виправленню засудженого, оскільки після цього він шість разів був засуджений за вчинення аналогічних злочинів (а.с.15).

Крім того, будучи засудженим 28.03.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, ОСОБА_8 в черговий раз вчинив тяжкий корисливий злочин в період випробувального терміну (а.с.15).

Таким чином, на думку апеляційного суду, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, більше десяти років відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, свідчать про те, що це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, за який на теперішній час відбуває покарання.

Що стосується питання можливості звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України за останній злочин, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог кримінального закону, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Засуджений може бути достроково звільнений судом тільки у разі, якщо він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка це зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Показником виправлення можна вважати і систему вчинків, що здійснюються з мотивів, прямо протилежних тим, що штовхнули особу на вчинення злочину.

При цьому, висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, тобто процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, дані про особу засудженого ОСОБА_8 , його поведінка в установі виконання, зокрема «динаміка» отримання стягнень та характер порушень режиму за які ці стягнення застосовувалися, а також наявність заохочень, не свідчать беззаперечно про те, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженого призначеного покарання перестає бути доцільним.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що погашені стягнення засуджений ОСОБА_8 отримав за грубі та неодноразові (чотири рази) порушення режиму утримання, зокрема за зберігання заборонених предметів: три рази за зберігання бражної закваски та один раз за зберігання мобільного телефона (а.с.17).

При цьому, слід зазначити, що заохочення та стягнення застосовувалися до засудженого із почерговою періодичністю, що, на думку апеляційного суду, свідчить про нестабільну поведінку засудженого в установі виконання покарань.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений не надав суду раціонального пояснення природі (мотивам та причинам) своїх діаметрально протилежних вчинків, які слугували, як заохоченням, так і отриманням стягнень.

Відповідно до характеристики установи виконання покарань до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок ОСОБА_8 не прагне, у роботі самодіяльних організацій участі не приймає. В результаті проведеної оцінки ризиків вчинення ним повторного кримінального правопорушення встановлено середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

На думку апеляційного суду, «динаміка» отримання стягнень та заохочень, у сукупності з характеристикою (негативну частину якої, навіть погоджуючись із судом першої інстанції, не можна вважати вичерпною для розуміння дійсного ставлення засудженого до скоєного та наслідків своїх дій), свідчать про те, що підстави для застосування ст.81 КК України до засудженого на даний час відсутні, оскільки вказані обставини не містять достатніх доказів про те, що засуджений беззаперечно довів своє виправлення.

Встановлені апеляційним судом обставини, в своїй сукупності, свідчить про те, що засуджений лише намагається стати на шлях виправлення (стосується заохочень), але не довів його в обсязі (стосується стягнень) достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст.81 КК України.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання, на переконання апеляційного суду, має бути стабільним та послідовним, що не було доведено поведінкою засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання, а умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення засудженого, в даному випадку, не є виправданим, що свідчить про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
Згідно з п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала районного суду скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволення клопотання засудженого.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2021 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеська виправна колонія (№14)».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4