Київський апеляційний суд
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000710 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Шибене Бородянського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.07.2021 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 і правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України як обов`язкове і не мотивував своє рішення положеннями ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.

9 березня 2021 року близько 11 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Crafter д/н НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по тротуару в районі будинку № 1 по просп. Соборності в місті Києві, порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху (далі ПДР).
Порушення ОСОБА_7 вказаних вимог ПДР виразилось в тому, що він проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по тротуару, спричинивши потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження закриту травму лівого стегна у виді уламкового перелому шийки лівої стегнової кістки (зі зміщенням уламків).

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, є пенсіонером, а так само обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття і відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив ОСОБА_7 основне покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, визначеному санкцією відповідного закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося в не призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання, встановленого санкцією ч.1 ст.286 КК України, як обов`язкового, заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Санкцією ч.1 ст.286 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до 3 років.
Всупереч цим вимогам закону суд першої інстанції не призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому положення ч.2 ст.69 КК України, у відповідності з якими суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, в даному випадку застосовано бути не може, оскільки за вчинення цього кримінального правопорушення передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, зокрема, санкції ч.1 ст.286 КК України, внаслідок чого до ОСОБА_7 необхідно застосувати більш суворе покарання, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції з призначенням основного покарання у виді та в розмірі, як його правильно визначив суд першої інстанції, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для скасування вироку і ухвалення нового з визнанням ОСОБА_7 винуватим колегія суддів не вбачає, оскільки зміст апеляційної скарги свідчить про згоду прокурора з вироком у цій частині, і в апеляційній скарзі порушується питання про скасування вироку виключно в частині призначеного покарання. А тому апеляційна скарга задовольняється частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 липня 2021 щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу в розмірі 3 000 /трьох тисяч/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 /п`ятдесят одну тисячу/ гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3