ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/5126/21 (1-кс/645/1153/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1631/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000591 від 31.07.2021 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року застосовано стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 30 вересня 2021 року включно.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2021 року виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 03.08.2021 року та зазначено вважати вірним, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» за ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 03.08.2021 року застосовується до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів - до 28 вересня 2021 року включно.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без цілодобового контролю та покласти на нього відповідні процесуальні обов`язки, які останній готовий і буде виконувати у повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник зазначив, що з урахуванням позиції свого підзахисного, вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 187 КК України. Зазначає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що клопотання слідчого та прокурора містить лише формальне посилання на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що його підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, доказів незаконного тиску на свідків у сторони обвинувачення не мається, скоювати нові злочини ОСОБА_8 ні яким чином не збирається. Крім цього, на його думку, прокурор не навів об`єктивних даних про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0000591 від 31.07.2021 року, за ознаками складу злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України.
31.07.2021 о 16 год. 00 хв. ОСОБА_8 затримано у порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
31.07.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
02.08.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
02.08.2021 на підставі ст. 217 КК України прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова об`єднано матеріали кримінальних проваджень за заявою ОСОБА_10 стосовно ОСОБА_8 .
02.08.2021 року слідчий СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Фрунзенського суду м. Харкова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: можливість підозрюваним переховуватись від органу досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльністю, незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.
Вказані ризики підтверджуються тим, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин та був раніше судимий за злочини проти власності із застосуванням насильства, та з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину, можливість перетину державне кордону України або лінії розмежування непідконтрольної території України зі спеціальним статусом, в якій діє операція об`єднаних сил, які географічно розташовані на невеликій відстані від місця проживання ОСОБА_8 та розуміючи можливість настання кримінальної відповідальності та призначення у майбутньому покарання за вчинені ним вищевказані дії, вбачається ризик того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування а суду.
Крім того, оскільки ОСОБА_8 відкриті матеріали досудового розслідувана надані до суду в якості доказів обґрунтування підозри та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із зазначенням адрес проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні, побоюючись наслідків притягнення до кримінальної відповідальності із застосуванням міри покарання, яка передбачає позбавлення волі тривалий строк, мають місце обґрунтовані ризики того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі, шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення - у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які відповідно до положень ст.95 КПК України, сприймаються судом в якості доказів лише під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України.
Оскільки, ОСОБА_8 вчиняв вказаний злочин у розсудливому, послідовно девіантному порядку, напротязі триваючого проміжку часу, відчуваючи безкарність за вчинені ним дії та відсутність у останнього законних джерел для існування, вбачаються ризики вчинення ним нових кримінально-караних діянь, або отримання можливості перешкоджання проведенню досудового розслідування та судового слідства у кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий вважав, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя вважав, що на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Однак, слідчий суддя суду першої інстанції відхилив посилання слідчого в клопотанні та прокурора в судовому засіданні на існування ризику перешкоджання ОСОБА_8 кримінальному провадженню іншим чином, оскільки органом досудового розслідування не наведено чітких аргументів в обґрунтування клопотання в цій частині.
Разом з цим, слідчий суддя суду першої інстанції взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), а тому, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.
Оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який було вчинено проти статевої свободи та недоторканості потерпілої, а також враховуючи, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, в тому числі поєднаного з насильством, слідчий суддя вважав, що застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.1 ст. 152, ч.1 ст. 187 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України, під час якого у ОСОБА_8 вилучено труси хлопові синього кольору, поміщені до картонної коробки; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_10 , під час якого встановлено, що 31.07.2021 в кімнаті бані, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , незнайомий чоловік проникнув своїми геніталіями вагінально, та орально в тіло ОСОБА_10 без її добровільної згоди, при цьому погрожував застосуванням відносно неї ножем, після чого заволодів її грошовими коштами в сумі 2000 грн., протоколі пред`явлення особи впізнання за участю потерпілої ОСОБА_10 , під час якого вона впізнала ОСОБА_8 , який 31.07.2021 в кімнаті бані, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , проникнув своїми геніталіями вагінально, та орально в тіло ОСОБА_10 без її добровільної згоди, при цьому погрожував застосуванням відносно неї ножем та при цьому забрав грошові кошти в сумі 2000 грн., протоколі допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час яких встановлено, що 31.07.2021 близько 06.10 год., до бані, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 приїхали дівчина та чоловік, який зняв кімнату на одну годину, та коли вони виходили дівчина йшла заплакана, а коли чоловік пішов, просила зателефонувати до поліції; протоколі пред`явлення особи впізнання за участю свідка ОСОБА_12 , під час якого він впізнав ОСОБА_8 , який 31.07.2021 близько 06.10 год. до бані, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , приїздив з дівчиною, та вказаний чоловік зняв кімнату на одну годину; коли вони виходили, дівчина йшла заплакана, а коли чоловік пішов, дівчина просила зателефонувати до поліції; протоколі огляду місця події від 31.07.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено: з ліжка в кімнаті будинку покривало розміром 150 мм 194 мм, поміщено до картонної коробки; змив на ватну паличку з верхньої частини металевої спини стільця; поміщений до паперового конверту, при огляді кухні вилучено полімерний пакет синього кольору, поміщений до паперового конверту; фрагмент тканини світлого кольору з плямою світло-сірого кольору, поміщено до картонної коробки; серветка паперова білого кольору з прозорою плямою, поміщено до паперового конверту; дві упаковки з-під презервативу, поміщено до паперового конверту; презерватив з пошкодженням, поміщено до паперового конверту; презерватив з пошкодженням, поміщений до паперового конверту; презерватив з нашаруванням речовини бурого кольору; фрагмент паперу з рукописним текстом із указаним номером мобільного телефону; поміщений до паперового конверту; резинка для волосся жовтого кольору з фрагментами волосся, поміщено до паперового конверту; біля входу до подвір`я з внутрішньої сторони вилучено скляну пляшку з-під пива «Львівське 1715», об`ємом 0,5 л, поміщено до картонної коробки; протокол допиту свідка ОСОБА_13 , під час якого встановлено, що він підробляє таксистом на своєму автомобілі «Шевролет Авео», 31.07.2021 близько 05.30 год. знаходився біля ТЦ «Авангард», де до нього підійшов незнайомий йому чоловік, якого він віз до проспекту Московського, де вони зупинилися біля жінки за проханням чоловіка; жінка сіла в автомобіль, вони спочатку поїхали до заправки «Окко», магазину «Посад», потім знову до заправки «Окко», потім до бані, розташованої по АДРЕСА_1 , де вийшли вказані жінка та чоловік, у якого не було достатньо розрахуватися за проїзд, та він залишив свій мобільний телефон марки «Хуавей» в якості застави; протокол пред`явлення особи впізнання за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого він впізнав ОСОБА_8 , якого підвозив з жінкою 31.07.2021 до бані, розташованої за адресою: м. Харків, проспект Олександрівський, та який залишив за проїзд мобільний телефон марки «Хуавей» в якості застави; протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого за місцем мешкання ОСОБА_8 вилучено: чоловічі джинсові штани, поміщені до картонної коробки; чоловічі кофта чорного кольору, поміщена до картонної коробки, чоловічі труси синього кольору поміщені в паперовий конверт, ніж складний, поміщений до паперового конверту; протокол допиту свідка ОСОБА_14 , під час якого встановлено, що він проживає разом з ОСОБА_8 , його співмешканкою ОСОБА_15 , які 30.07.2021 вживали разом горілку та близько 23.00 год. ОСОБА_8 кудись пішов, одягнувши джинсові штани, та коли він йому зателефонував наступного дня, то слухавку взяв невідомий чоловік та сказав, що ОСОБА_8 залишив свій телефон в якості застави за проїзд в м. Харкові; протокол допиту свідка ОСОБА_15 під час яких встановлено, що 30.07.2021 вживали разом горілку та близько 23.00 год. ОСОБА_8 кудись пішов, одягнувши джинсові штани синього кольору, кофту сіро-чорного кольору з капюшоном, та повернувся додому близько 16.00 год., переодягнувся та сказав, що перебував в м. Харкові; протокол допиту свідка ОСОБА_16 , під час якого встановлено, що він разом з ОСОБА_8 , його співмешканкою ОСОБА_15 , які 30.07.2021 вживали разом горілку та близько 23.00 год. ОСОБА_8 кудись пішов, наступного дня дізнався, що ОСОБА_8 перебував у м. Харкові.
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину, передбаченогоч. 1 ст.152, КК України, а саме у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 5 років, а також у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, а саме, у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, що свідчий про відсутність офіційного джерела доходу, не одружений, раніше судимий вироком Дворічанським районним судом Харківської області від 08.04.2013 за ч. 2 ст. 185 , ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 06.02.2015 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 2 дні позбавлення волі; вироком Дворічанським районним судом Харківської області від 10.08.2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; звільнений по відбуттю покарання, а також, враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному дій, які було ним вчинено, згідно підозри, а тому, усвідомлюючи у разі його засудження можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), а також нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення, а також життя та здоров`я населення, яке, відповіднодо ст.3 КонституціїУкраїни є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без цілодобового контролю, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. При цьому належить врахувати, що питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, доводи захисника з приводу необґрунтованості підозри є суперечливими, оскільки не узгоджуються з вимогою про обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки будь-який запобіжний захід передбачає доведення обґрунтованості підозри.
Колегія суддів не може погодитись з доводами захисника щодо непричетності ОСОБА_8 до дій, які вбачаються зі змісту оголошеної йому підозри, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах провадження, а також відомості, що досліджувались під час апеляційного розгляду вочевидь спростовують такі твердження.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді