Справа № 466/5190/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1109/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року про накладення арешту на майно

з участю третьої особа, щодо

майна якої

вирішено питання про арешт, ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 .
Накладено арешт на речі, які вилучено 21.09.2021 у період часу з 16:12 год. по 16:49 год. під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 червня 2021 року №466/5190/21 у транспортному засобі марки «Renault», моделі «Megane», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , а саме - на транспортний засіб марки «Renault», моделі «Megane», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , та ключ до даного транспортного засобу, на якому наявний логотип «Рено».
Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, третя особа, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що остання просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що вказаний транспортний засіб, на який накладено арешт, належить їй на законних підставах, окрім неї таким ніхто не користується, а тому він не може бути причетним до будь-якого кримінального провадження.
На її переконання, накладення арешту на належний їй на праві власності автомобіль є необґрунтованим та позбавляє її права мирного володіння та користування належним їй майном, що є порушенням конституційних прав.
Заслухавши доповідача, третю особу, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), тобто з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з матеріалами клопотання, 01 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000442 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У ході досудового розслідування установлено, що 31.05.2021 до ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернулась ОСОБА_9 , яка просить прийняти міри до невідомої особи, котра в період часу з 19 год. 23.05.2021 по 12 год. 30.05.2021, таємно, шляхом підбору ключа проникла у квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрала ноутбук «НР», жіночу шубу, ювелірні вироби, парфуми, грошові кошти у сумі 320 доларів США, 1060 Євро та 600 грн. та інше. Сума завданих збитків становить 122 тисячі гривень.

21 вересня 2021 року у період часу з 16:12 год. по 16:49 год. на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2021 року проведено обшук у транспортному засобі марки «Renault» моделі «Megane», сірого кольору, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під час якого вилучено зазначений вище транспортний засіб та ключ до даного транспортного засобу, на якому наявний логотип «Рено».

У подальшому вказані речі постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області від 21 вересня 2021 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки такі, ймовірно зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що воно може бути доказом вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і є потреба у проведенні з вказаним майном необхідних слідчих чи інших процесуальний дій.

Слідчим суддею надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має вилучене майно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна вилученого в ході проведення обшуку в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

На думку колегії суддів, на виконання вимог частини першої статті 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених частиною 1 статті 170 КПК України.

Таким чином, втручання держави в право володіння майном є цілком виправданим, законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції, а також здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Ураховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обгрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 23 вересня 2021 року, якою накладено арешт на вилучені під час обшуку речі - транспортний засіб марки «Renault», моделі «Megane», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та ключ до даного транспортного засобу на якому наявний логотип «Рено», залишити без змін, апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт, ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4