Провадження № 1-кс/760/6864/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: адвокатів ОСОБА_3 (свідоцтво № 1236 від 15.05.2020р. про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер), ОСОБА_4 (свідоцтво № 1234 від 15.05.2020р. про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер), прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника володільців майна ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000176 від 16.09.2020р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що слідчими слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000176 від 16.09.2020р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України.

25.03.2021р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт, в межах кримінального провадження № 0000176 від 16.09.2020р. на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро.
Представник володільців майна ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 , в поданому клопотанні зазначає, що арешт на грошові кошти, які на праві приватної власності належать ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» накладено слідчим суддею необґрунтовано, та на теперішній час відсутня будь-яка потреба у застосуванні цього заходу забезпечення.

Крім того, представник зазначив, що частина грошових коштів, які були вилучені 23.03.2021р. на ТОВ «Будівельна компанія «Адамант», а саме 1700 доларів США та 1600 євро, належить ОСОБА_6 та є її особистими накопиченнями.
Також адвокат ОСОБА_3 зазначив, що інша частина грошових коштів, вилучена під час обшуку у сумі 892 700 грн. та 980 190 грн. належить підприємству ТОВ «Будівельна компанія «Адамант», оскільки 23.03.2021р. були внесені до каси підприємства ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості додаткових вкладів до статутного капіталу ТОВ «Будівельна компанія «Адамант». Однак, фінансовий директор ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» ОСОБА_6 не встигла внести ці кошти на розрахунковий рахунок підприємства, у зв`язку з початком обшуку на підприємстві.
Таким чином, представник вважає, що арешт на вказані грошові кошти був накладений необґрунтовано, оскільки походження вказаним грошових коштів повністю підтверджується наданими документами, а також з моменту їх вилучення, 23.03.2021р. органом досудового розслідування не було нікому пред`явлено підозри в даному кримінальному провадженні та не доведено, що вказані грошові кошти містять на собі ознаки та сліди вчинення будь-якого злочину, а також є знаряддям вчинення злочину.

Тому, адвокат ОСОБА_3 просив скасувати повністю арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021р., в межах кримінального провадження № 0000176 від 16.09.2020р. на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки вилучене органом досудового розслідування майно має значення речових доказів.

Крім того, прокурор зазначила, що у органа досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти були отриманні злочинним шляхом та не мають документів, які підтверджують, що дані грошові кошти отриманні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 законним шляхом.

Представники володільців майна ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подане клопотання про скасування арешту, оскільки ухвалою слідчого судді від 25.03.2021р. було надано дозвіл слідчим на вилучення речей та документів, які стосуються діяльності ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за період з 2018р. по 2021р. по взаємовідносинах з КП «Київпастранс», та іншими юридичними та фізичними особами, установами та організаціями, які залучались ТОВ «БК «Адамант» при виконанні робіт з реконструкції трамвайної лінії по вул. Алма-Атинська в Дніпровському районі м. Києва.

Крім того, представники зазначили, що вилучені органом досудового розслідування грошові кошти в ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 були отриманні ними законним шляхом, що підтверджується наданими в судовому засіданні документами.

Також представники стверджували, що ухвалою слідчого судді від 25.02.2021р. було надано дозвіл на проведення обшуку в приміщеннях, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18, однак органом досудового розслідування було проведено обшук без ухвали слідчого судді за зовсім іншою адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18, літера «В».

Крім цього, представники в судовому засіданні стверджували, що слідчими СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в даному кримінальному провадженні з порушенням правил підслідності.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, а також копії матеріалів клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0000176 від 16.09.2020р. (справа № 757/14971/21, провадження № 1-кс-17636/21), слідчий суддя вважає, що клопотання представника володільців майна ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 , підлягає задоволенню з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, які звертаються з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зі змісту ч. 1 ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000176 від 16.09.2020р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України.

25.03.2021р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт, в межах кримінального провадження № 0000176 від 16.09.2020р. на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро.
При вирішенні питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що вони можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використанні як доказ обставин вчинення кримінального правопорушення та можуть бути набуті кримінально протиправним шляхом.
Тому, для забезпечення потреб досудового розслідування, слідчим суддею було прийнято рішення про накладення арешту на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи вказану ухвалу слідчого судді від 25.03.2021р., слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро, був накладений необґрунтовано, оскільки прокурором в клопотанні не було зазначено, яке відношення останні мають до вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти, були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з наданих в судовому засіданні матеріалів провадження не вбачає.
Крім цього, прокурором в клопотанні про арешт майна не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання грошових коштів у якості речового доказу.
Постанова старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 від 23.03.2021 року, про визнання грошових коштів у сумі 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000176 від 16.09.2020р., ґрунтується фактично на тому, що ні ОСОБА_6 , ні інші службові особи ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» не надали пояснень щодо їх походження, а тому зазначені грошові кошти можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Проте, будь-яких посилань на те, що грошові кошти, на які накладено арешт, були набуті ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст. 98 КПК України постанова слідчого не містить.
Крім цього, органом досудового розслідування не встановлено розбіжностей, як на момент накладення арешту, так і на теперішній час, між договорами, які укладені КП «Київпастранс» з іншими суб`єктами господарювання, актами і сплаченими коштами з фактичним обсягом робіт та послуг, виконаних за цими договорами.

Крім того, на підтвердження версії органа досудового розслідування, не надано доказів, що саме ці грошові кошти, отриманні внаслідок проведення службовими особами КП «Київпастранс», за попередньою змовою, в тому числі, з ТОВ «Будівельна компанія «Адамант», фіктивних фінансово-господарських операцій, з метою розкрадання коштів КП «Київпастранс», а також не наведено механізму отримання таким способом грошових коштів, який би підтвердив, що вилучені під час проведення 23.03.2021р. обшуку у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), грошові кошти у розмірі: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро, були саме перераховані КП «Київпастранс» на адресу ТОВ «Будівельна компанія «Адамант».
Викладені обставини також свідчать про те, що органом досудового розслідування не було спростовано доводи представників володільців майна, що вилучені під час проведення 23.03.2021р. обшуку у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), грошові кошти у розмірі: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро, належать саме ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна компанія «Адамант».
Таким чином, на даний час, версія органу досудового розслідування з приводу того, що вказані грошові кошти є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду клопотання та спростовується долученими до клопотання документами.

Європейський суд з прав людини наголошує, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах. Але, окрім того, втручання у право безперешкодного користування своїм майном передбачає «справедливу рівновагу» між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Суд також наголошує на тому, що втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статті 1 Протоколу № 1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення цієї рівноваги відбивається в структурі статті 1 загалом, а отже, й у частині другій. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються, і поставленою метою.

З`ясовуючи, чи дотримано цієї вимоги, Суд визнає, що держава має право користуватися широкими межами свободи розсуду як у виборі засобів примусового виконання наказів, так і у з`ясуванні виправданості наслідків такого виконання наказів у світлі загальних інтересів виконання, що спрямоване на досягнення мети, поставленої даним законом. У таких сферах, як житлова, що відіграє центральну роль у забезпеченні добробуту й економічної політики в сучасному суспільстві, Суд поважатиме законодавчі рішення, якщо вони відповідають загальним інтересам і ґрунтуються на чітко сформульованому розумному вмотивуванні (див. рішення у справі «Мелахер та інші проти Австрії» (Mellacher and Others v. Austria), заяви №№ 10522/83; 11011/84; 11070/84, рішення від 19 грудня 1989 р., п. 48, та у справі «Шассанью та інші проти Франції» (Chassagnou and Others v. France) [GC], від 29 квітня 1999 р., заяви №№ 25088/94, 28331/95 та 28443/95, п. 75). Рішення у справі «"Іммобільяре Саффі" проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [GC] від 28 липня 1999 р., заява № 22774/93, п. 49.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» заявники скаржились на те, що постанова муніципалітету міста Стокгольм, яка дозволяла місцевій владі відчужувати за своїм бажанням практично без обмежень будь-яку власність, порушувала їхнє право власності за статтею 1 Протоколу № 1. Суд ухвалив, що хоч подібне відчуження теоретично залишало за власниками право користуватися та розпоряджатися своєю власністю, однак практично їхні можливості робити це були обмежені настільки, що застосування шведського закону справді порушувало їхнє право на вільне володіння своїм майном. Розглянувши справу, Суд також підкреслив свою думку про те, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Враховуючи, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021р., в межах кримінального провадження № 0000176 від 16.09.2020р. на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро, був накладений з єдиною метою збереження речових доказів, тому, слідчий суддя вважає, що таке втручання органів досудового розслідування, на даний час, не відповідає принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та може призвести до невиправданого обмеження права власності ОСОБА_6 та ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» на безперешкодне користування своїм майном та особливого і надмірного тягарю для нього.

Іншої мети арешту майна, яка б перешкоджала вирішенню питання про скасування арешту, в ухвалі слідчого судді від 25.03.2021р. не зазначено.
Крім того, будь-яких доказів, які б вказували слідчому судді на протилежне, а також, що в разі скасування арешту існуватимуть будь-які ризики, які б перешкоджали виконанню завдань в даному кримінальному провадженні, передбачених ст. 2 КПК України, під час розгляду клопотання надано не було.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання представника володільців майна ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 25.03.2021р. скасуванню.
Що стосується доводів представників володільців майна з приводу проведення органом досудового розслідування обшуку за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18, літера «В» без ухвали слідчого судді не приймаються до уваги, оскільки представниками не надано доказів, що приміщення під літерою «В» за адресою: АДРЕСА_1 є окремим об`єктом нерухомості та відповідним чином зареєстроване.
Крім того, не приймаються до уваги доводи представників з приводу не підслідності даного кримінального провадження слідчим СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області, оскільки постановою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 29.12.2020р. визначено підслідність в кримінальному провадженні за слідчими СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області. Дана постанова є чинною та в установленому законом порядку ніким з учасників провадження не оскаржувалася.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що арешт на грошові кошти, вилучені під час обшуку 23.03.2021р. фактично в офісних приміщеннях ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В) підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 94, 98, 131, 132, 170-173, 174, 219, 284, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника володільців майна ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» та ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000176 від 16.09.2020р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021р., в межах кримінального провадження № 0000176 від 16.09.2020р. на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку 23.03.2021р. у нежитловому приміщенні ТОВ «Будівельна компанія «Адамант» за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 18 (літ. В), а саме: 892 700 грн., 980 190 грн., 1700 доларів США та 1600 євро.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1