ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2184/21 Номер провадження 11-кп/814/307/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника установи ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою заяву засудженого задоволено та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, раніше не судимого,
засудженого:
24.01.2013 вироком Апеляційного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.4 ст. 152, ч.3 ст.153, п. 2, п.10 ч.2 ст. 115, ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі,
звільнено умовно-достроково на 2 роки 2 місяці 23 дні від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що стягнення, отримані ОСОБА_8 в 2012 та 2013 роках на початку відбування покарання погашені у встановленому законом порядку, після чого отримав 21 заохочення, що свідчить про його стабільну поведінку і виправлення, вину у вчинених злочинах визнає, працевлаштований, характеризується позитивно, згідно з висновком працівників установи може бути звільнений на підставі ст. 81 КК України, тому суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Такі вимоги мотивував тим, що за час відбування покарання ОСОБА_8 отримав 2 стягнення, має заохочення, проте їх кількість та періодичність не вказують на безумовно зразкову поведінку засудженого. На початку відбування покарання характеризувався негативно, працевлаштувався не одразу після прибуття в установу, та йому комісією установи було відмовлено у заміні покарання більш м`яким та в умовно-достроковому звільненні.

При цьому, звертає увагу на тяжкість вчинених злочинів.

Тобто вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений не довів свого виправлення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який вважав, що ОСОБА_8 заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

Частиною 1 статті 107 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
На підставі п.3 ч.3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Необхідною умовою застосування положень статті 107 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.4 ст. 152, ч.3 ст.153, п. 2, п.10 ч.2 ст. 115, ст.70 КК України на 14 років позбавлення волі, а саме за вчинення: згвалтування, тобто статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої, що спричинило тяжкі наслідки; задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, вчинене щодо малолітньої, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, що спричинило особливо тяжкі наслідки; умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, поєднане зі згвалтуванням та насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприроднім способом малолітньої дитини, а також таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 15.10.2011, кінець строку покарання 22.02.2024.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 28.10.2011, утримувався в Слідчому ізоляторі м. Кіровоград, отримав 2 стягнення, заохочень не мав. З 18.11.2013 відбував покарання в Прилуцькій виховній колонії, де характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав. З 30.06.2014 відбував покарання в Державній установі «Піщанська виправна колонія № 59», де характеризувався позитивно, стягнень не отримував, мав 9 заохочень. З 27.12.2017 відбуває покарання в Державній установі «Божковська виправна колонія № 16», характеризується позитивно, стягнень не отримував, має 12 заохочень. Працевлаштований на виробничих майстернях виробничої зони, до роботи відноситься сумлінно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Рішеннями комісії відмовлено у застосуванні ст. 100, 101 КВК України, та в застосуванні ст. 82 та ст. 81 КК України.

З матеріалів особової справи вбачається, що під час відбування покарання засуджений отримав 2 стягнення: 14.03.2012 попередження за встановлення міжкамерного зв`язку та 18.03.2013 - 5 діб карцеру за зберігання продуктів бродіння. Тривалий час ОСОБА_8 перебував на профілактичному обліку як схильний до самогубства. 17.07.2019 ОСОБА_8 відмовлено у поданні про умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_8 злочинів, зокрема особливо тяжких, обставини вчинення злочинів, те, що злочини були вчинені щодо малолітньої дитини, в результаті чого вона померла, під час судового розгляду засуджений свою вину визнавав частково, не розкаявся у вчиненому, а також те, що засуджений проживає неподалік батьків померлої дитини, колегія суддів дійшла висновку, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що засуджений порушував порядок відбування покарання 14.03.2012 та 18.03.2013, допустив грубе порушення режиму утримання, не протягом усього періоду відбування покарання працював в установ, та обставини, встановлені під час розгляду, те, що невідбуте покарання є значним, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, який не впродовж усього періоду відбування покарання характеризувався позитивно, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного рішення щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_8 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.
З огляду на вказане апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4