Провадження № 11-кп/4820/638/21
Справа № 689/217/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000330 від 19.12.2019 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ярмолинецького районного суду від 06 липня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Ярмолинецького районного суду від 06 липня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Зіньків Віньковецького району Хмельницької області, яка проживає по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, вдову, непрацюючу, пенсіонерку, в силу ст. 89 КК України судимості не має,

визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) грн.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-металеву совкову лопату з дерев`яним держаком, яка належить ОСОБА_8 і яка знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Відділення поліції №3 (смт. Ярмолинці) Хмельницького районного управління поліції конфісковано.

За вироком суду, 19 грудня 2019 року близько 9 години на дорозі біля свого господарства, яке розташоване по АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 побачила ОСОБА_10 , яка йшла додому та вирішила завдати останній тілесних ушкоджень, так як між ними впродовж тривалого часу існують неприязні відносини. Реалізуючи свій злочинний намір та схопивши металеву совкову лопату з дерев`яним держаком ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вибігла зі свого подвір`я на дорогу, де умисно нанесла один удар лопатою по лівій руці ОСОБА_10 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та крововиливу в шкіру розміром 5х4 см в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по задній поверхні, однієї поверхневої лоскітної рани розміром 1,5х1 см, двох саден розмірами 1,5х0,5 см та 2,5х0,3 см в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по задній поверхні, одного садна по задній поверхні лівого промене-зап`ястного суглобу розміром 1,5х0,5 см, які в сукупності, по своєму характеру відностяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок Ярмолинецького районного суду від 06 липня 2021 року відносно ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку.

Вказує, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та спростовується доказами дослідженими судом під час судового розгляду кримінального провадження.
Суд не дав належної оцінки та безпідставно критично оцінив покази обвинуваченої ОСОБА_8 , яка вказала, що тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 не наносила, з потерпілою та з свідками сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 тривалий час перебуває в неприязних стосунках.
Докази на які суд послався у вироку, зокрема на покази потерпілої, сідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновки експерта №82 від 20.12.2019, №4 від 11.01.2020 не доводять вини обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення.
Висновкам експерта суд дав оцінку на користь сторони обвинувачення, незважаючи на те, що відсутні будь-які докази завдання такого удару ОСОБА_8 потерпілій.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника обвинуваченої, потерпілої та її представника, думку прокурора, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 по суті пред`явленого обвинувачення винною себе не визнала, заперечила факт нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та показала, що дійсно, впродовж тривалого часу вона перебуває у неприязних відносинах з потерпілою, так як та їй заздрить, через що в них постійно виникають конфліктні ситуації. Також обвинувачена ствердила, що 19 грудня 2019 року вона не зустрічала ОСОБА_13 , не била, а та її оговорила.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_8 вини у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, її вина підтверджується:

-Показами потерпілої ОСОБА_10 наданими в судовому засіданні, яка показала, що 19 грудня 2019 року ранком до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_11 та повідомила, що чула ніби хтось бив шибки на її господарстві. Коли вона вийшла з дому, то побачила, що були розбиті вікна у господарському приміщенні на подвір`ї. Побачивши це вона пішла до ОСОБА_11 , щоб з`ясувати, хто саме міг побити вікна. Коли вона поверталася від ОСОБА_11 додому, то до неї на дорогу зі свого подвір`я вибігла ОСОБА_8 , з якою вона впродовж тривалого часу перебуває у неприязних відносинах. В руках Забачинської була металева совкова лопата із дерев`яною рукояттю. Наблизившись до неї, ОСОБА_14 замахнулася та намагалася лопатою вдарити її по голові, але вона встигла виставити ліву руку, в яку і прийшовся удар. Після цього вона зателефонувала в поліцію.

-Показами свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що 19 грудня 2019 року ранком вона почула удари та тріскіт від побитих вікон, який йшов зі сторони будинку ОСОБА_10 . Коли вона підійшла до будинку ОСОБА_13 , то побачила, що в господарському приміщенні було розбито скло у вікні, а самої ОСОБА_10 на подвір`ї не було. Вона повернулася додому та зателефонувала ОСОБА_10 і розповіла їй про це. Через декілька хвилин ОСОБА_13 прийшла до неї щоб з`ясувати хто саме міг розбити вікно. Повертаючись додому ОСОБА_10 попросила подивитись за нею, бо ОСОБА_8 постійно їй погрожує. Коли ОСОБА_13 порівнялась з господарством ОСОБА_8 , то остання вибігла з подвір`я на дорогу, тримаючи в руках лопату. Потім ОСОБА_8 з лопатою підбігла до ОСОБА_10 і почала замахуватись на потерпілу лопатою, а та почала кричати. Самого удару чітко вона не бачила, але потім ОСОБА_10 показувала рани на руці і розповіла, що це саме ОСОБА_14 вдарила її лопатою.

-Показами свідка ОСОБА_12 , яка суду показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_8 , з якою перебуває у неприязних відносинах, і 20 грудня 2019 року вона бачила в ОСОБА_10 , яка також мешкає поряд, тілесні ушкодження на руці, а остання повідомила, що це ОСОБА_8 вдарила її лопатою.

Об`єктивно вина обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується:

-Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.12.2019 за участю свідка ОСОБА_11 , згідно яких під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 в присутності понятих розповіла та показала де саме, за яких обставин на вул. Панаса Мирного в смт. Ярмолинці ОСОБА_8 , тримаючи в руках металеву совкову лопату з дерев`яною рукояттю, підбігла до потерпілої та намагалася її вдарити.

-Даними протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицями за участю потерпілої ОСОБА_10 , згідно яких під час слідчого експерименту в присутності понятих потерпіла ОСОБА_10 показала, як ОСОБА_8 нанесла їй один удар металевою совкою лопатою, що також узгоджується з показаннями потерпілої та свідків.

-Висновками експерта №82 від 20.12.2019 та №4 від 11.01.2020 за результатами судово-медичної експертизи за якими у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та крововиливу в шкіру розміром 5х4 см в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по задній поверхні, однієї поверхневої лоскітної рани розміром 1,5х1 см, двох саден розмірами 1,5х0,5 см та 2,5х0,3 см в ділянці лівого передпліччя в нижній третині по задній поверхні, одного садна по задній поверхні лівого промене-зап`ястного суглобу розміром 1,5х0,5 см, які в сукупності, по своєму характеру відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження заподіяні тупим твердим предметом за механізмом удар (крововилив в шкіру, забій), удар-тертя (садна, рана) в сукупності могли утворитись від одного удару під кутом доданої ділянки тіла тупим твердим предметом, можливо із переважаючою поверхнею, або при падінні з висоти власного зросту та ударі до подібного предмету, в даному випадку в термін та за обставин, на які вказує ОСОБА_10 , а саме 19.12.2019 від одного удару металевою лопатою по зігнутому в ліктьовому суглобі і винесеному до переду лівому передпліччі (оборонна поза), про що свідчить характер даних тілесних ушкоджень, розміщення їх на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя та задній поверхні лівого промене-зап`ястного суглобу на загальній ділянці розміром 10х5 см, відсутність ушкоджень на інших ділянках тіла.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, є вірною.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про те, що суд прийшов до помилкового висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченої про те, що суд не дав належної оцінки та безпідставно критично оцінив покази обвинуваченої ОСОБА_8 , а докази на які суд послався у вироку, зокрема на покази потерпілої, сідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновки експерта №82 від 20.12.2019, №4 від 11.01.2020 не доводять вини обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції відповідно до положень ст.94 КПК України дав надежну оцінку показанням потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 як належним та допустимим доказам, оскільки вони підтверджують обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 , є послідовними, узгоджуються між собою, та були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст. 352, 353 КПК України.

Підстав сумніватися у достовірності вказаних показів колегія суддів не вбачає.

Під час слідчого експерименту в присутності понятих потерпіла ОСОБА_10 показала, як ОСОБА_8 нанесла їй один удар металевою совкою лопатою, що також узгоджується з показаннями потерпілої та свідків і підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицями.

Суд обґрунтовано критично оцінив покази обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що вона не вчиняла будь-яких протиправних дій стосовно ОСОБА_10 , як такі, що надані нею з метою уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Висновки експерта №82 від 20.12.2019 та №4 від 11.01.2020 за результатами судово-медичної експертизи відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України.

Згідно вказаних висновків виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження заподіяні тупим твердим предметом за механізмом удар (крововилив в шкіру, забій), удар-тертя (садна, рана) в сукупності могли утворитись від одного удару під кутом доданої ділянки тіла тупим твердим предметом, можливо із переважаючою поверхнею, або при падінні з висоти власного зросту та ударі до подібного предмету, в даному випадку в термін та за обставин, на які вказує ОСОБА_10 , а саме 19.12.2019 від одного удару металевою лопатою по зігнутому в ліктьовому суглобі і винесеному до переду лівому передпліччі (оборонна поза), про що свідчить характер даних тілесних ушкоджень, розміщення їх на задній поверхні нижньої третини лівого передпліччя та задній поверхні лівого промене-зап`ястного суглобу на загальній ділянці розміром 10х5 см, відсутність ушкоджень на інших ділянках тіла.

Висновки експерта №82 від 20.12.2019 та №4 від 11.01.2020 судом оцінені у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, які доводять вину ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини кримінального правопорушення і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 судом призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особи винної, обставин, які обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд не встановив.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд врахував характер ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, є особою похилого віку.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Ярмолинецького районного суду від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: