У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.

Дев`ятого грудня 2021 року близько 18 години 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Сітроен» моделі «Немо» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони м. Виноградів по вул. Дружби в с.Теково у напрямку с.Гетиня Берегівського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху, в наслідок чого навпроти будинку №57 вказаної вище вулиці, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час ймовірно знаходився у смузі руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

Так, 09.12.2021 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було виявлено та вилучено автомобіль марки «Сітроен» моделі «Немо» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 , мешканка АДРЕСА_1 .

Вказаний транспортний засіб переміщено з місця ДТП на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів при відділенні поліції №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, що за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57, Берегівського району, Закарпатської області.

У зв`язку з тим, що тимчасово вилучений транспортний засіб згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КпК України є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу

Враховуючи, що тимчасово вилучений транспортний засіб згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КпК України є предметом кримінального правопорушення та має значення речового доказу, на підставі ст. 170 КПК України, з метою збереження перемету кримінального правопорушення який має значення речового доказу, для подальшого повного та об`єктивного дослідження обставин вчинення злочину, проведення експертних досліджень та судових експертиз, у даному кримінальному провадженні виникла необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме: транспортного засобу марки «Сітроен» моделі «Немо» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 , мешканка АДРЕСА_1 .

У судове засідання прокурор не з`явився, разом з тим у самому клопотанні про арешт майна просив провести його розгляд без його участі та участі слідчого.

Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином.

У зв`язку з неявкою учасників кримінального провадження на розгляд клопотання, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням національної поліції в Закарпатьській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000319 від 09.12.2021 за ч. 2 ст. 286 КК України.

У рамках даного кримінального провадження досліджуються обставини події, за якої 09.12.2021 року близько 18 години 15 хвилин, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Сітроен» моделі «Немо» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони м. Виноградів по вул. Дружби в с.Теково у напрямку с.Гетиня Берегівського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху, в наслідок чого навпроти будинку №57 вказаної вище вулиці, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час ймовірно знаходився у смузі руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

У межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування, 09.12.2021 проведено огляд місця події, дорожньо-транспортної пригоди, під час якого було виявлено та вилучено автомобіль марки «Сітроен» моделі «Немо» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 , мешканка АДРЕСА_1 , який відповідно до постанови від 10.12.2021 визнано речовим доказом та на який прокурор просить накласти арешт.

Оцінюючи доводи клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчим на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчим також доведено, що вилучений транспортний засіб та інші речі, мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000280 та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, що розслідується у даному кримінальному провадженні: ч. 2 ст. 286 КК України, ступінь його суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення клопотання в цій частині та застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Разом з тим що стосується вимог слідчого про визначення місця зберігання вилученого майна, то такі вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволенню, оскільки в повноваження слідчого судді, під час розгляду клопотання про арешт майна, не входить вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів по справі, а вказане питання є виключною прерогативою слідчого, який розслідує кримінальне провадження.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене в ході проведення огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 09.12.2021 року майно, а саме: автомобіль марки «Сітроен» моделі «Немо» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_6 , мешканка АДРЕСА_1 .

У решті вимог клопотання - відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1