Провадження № 1-кп/161/1310/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 28 грудня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002445 від 08.11.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, працює оператором ПрАТ «Едельвіка», одружений, має на утриманні малолітню дитину, несудимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_3 07.11.2021 приблизно о 03.50год., діючи з прямим умислом, керуючись мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шлязом подолання перешкод, а саме, знявши карабін на якому висів ланцюг, що перешкоджав проїзду, проник, а саме заїхав автомобілем марки «Опель Вектра», д.н.з. НОМЕР_1 , бордового кольору на територію автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована за адресою: м.Луцьк, вул.Данила Галицького, 21, звідки таємно викрав чотири автомобільних легкосплавних дисків діаметром R17 з шинами, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4573 грн. 20 коп.

ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно на території автомийки «Хай Вей» викрав чотири автомобільних легкосплавних дисків діаметром R17 з шинами. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, просив суд його суворо не карати, просив вибачення в потерпілої.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила обставини викрадення автомобільних легко сплавних дисків, не наполягала на суворому реальному покаранні.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаними з проникненням в інше приміщення, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, несудимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, потерпіла не наполягала на призначенні суворого реального покарання, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи думку потерпілої, а також особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи під час досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Арешт, який накладений ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.11.2021, 22.11.2021, ухвалою Волинського апеляційного суду від 26.11.2021 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

-спортивну кофту на замку голубого кольору (сейф пакет INZ4039057), одну пару спортивних кросівок чорного кольору з білою підошвою без шнурків (сейф пакет INZ4039217 ), повернути за належністю ОСОБА_3 ;

-транспортний засіб марки «Опель Вектра», н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою:м.Луцьк, вул.Ківерцівська, 34, ключ до даного транспортного засобу та реєстраційний документ на транспортний засіб (Республіка Польща) серія документа НОМЕР_3 , які поміщено до спецпакету SUD1064035, повернути володільцю ОСОБА_3 ;

-DVD-R диск, залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати за проведення експертизи в загальній сумі 2402 (дві тисячі чотириста дві) гривні 68 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий