Cправа № 750/7231/21
Провадження № 1-кп/750/39/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005761 від 29.07.2018 по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_7 27.07.2018 близько 23 год 00 хв., знаходячись на вулиці біля корпусу №2 будинку АДРЕСА_2 , у ході конфлікту, що виник з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_4 , кулаками обох рук не менше двох ударів в область обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, параорбітальними гематомами обличчя, перелому кісток носа без зміщення уламків, які згідно із висновком експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду справи по суті, в судовому засіданні 14.01.2022 від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про закриття даного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_7 з клопотанням погодився, просив його задовольнити, надавши згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності. Зазначив, що немає бажання продовжувати розгляд справи, маючи намір витрачати час не на судові засідання, а на виховання дитини. Повідомив, що місце своєї реєстрації та проживання не змінював. Чи надходили на його ім`я виклики слідчого не пам`ятає.При цьому ОСОБА_7 зазначив, що свою вину у даному кримінальному правопорушенні не визнає.
Прокурор в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, зазначивши, що обвинувачений ухилився від явки до слідчого, суду, у зв`язку з чим були винесені постанови про оголошення його в розшук, тому строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не пройшли.

Потерпілий ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 підтримав думку прокурора, зазначивши, що обвинувачений ухилявся від слідства, тому строки давності не сплинули.

Обговоривши заявлене клопотання, заслухавши думку прокурора, потерпілого та його представника, думку обвинуваченого, який надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із строками давності, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

За матеріалами обвинувачення кримінальне правопорушення за ч.2 ст.125 КК України скоєно ОСОБА_7 27.07.2018.

Встановлено, що на час події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, санкція названої правової норми передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

При цьому, суд враховує, що в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008, положення ст.12 КК України класифікували даний вид кримінального правопорушення як злочин невеликої тяжкості.

На час розгляду кримінального провадження ст.12 КК України поділяє кримінальні правопорушення на кримінальні проступки і злочини.

Санкція чинної ч.2 ст.125 КК України відносить кваліфіковані за цією правовою нормою кримінальні правопорушення до проступку.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання захисника сплинуло більше трьох років, тобто закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Враховуючи дані вимоги кримінального закону, у разі підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченим будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 49 КК України такий строк для нього становить п`ять років з часу вчинення інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, із урахуванням позицій сторін, суду при вирішенні клопотання належить перевірити, чи відсутні підстави для зупинення або переривання строків давності в цій справі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.05.2019 у справі за №639/793/17, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України), пов`язує зупинення строків давності лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови її належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує її в розшук.

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040 км 18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК України колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 № 5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку із чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

В даному кримінальному провадженні надані стороною обвинувачення докази, які досліджені судом, не містять належних та допустимих даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства та суду.

Судом встановлено, що відомості до ЄРДР про вчинення 27.07.2018 кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_4 внесені 29.07.2018 за №0005761.

11.09.2019 підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України.

25.10.2019 підозрюваному ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_10 вручене повідомлення про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.08.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№0005761 повернуто прокурору Чернігівської місцевої прокуратури для організації проведення досудового розслідування кримінального проступку.

Згідно із повідомленням про початок досудового розслідування від 11.09.2020 слідчим СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0005761 за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 125 КК України.

Згідно із постановою слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 від 11.09.2020 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у розшук.

Відповідно до постанови слідчого СВ ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 від 11.09.2020 досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005761 від 29.07.2018 зупинено.

Із змісту вказаної постанови вбачається, що слідчим на час винесення даної постанови виконані всі слідчі та інші процесуальні дії.

Окрім цього, в цій постанові слідчим зазначено, що ОСОБА_7 було надіслано повістки про виклик до слідчого, однак в зазначений час, останній до слідчого не з`явився. Разом з тим, на який день та на який час викликався ОСОБА_7 , слідчий в постанові не зазначає та жодних даних про те, що ОСОБА_7 викликався до слідчого у спосіб, передбачений ст. 135 КПК України, матеріали кримінального провадження не містять.

Отже, є безґрунтовними посилання слідчого в постанові на те, що ОСОБА_7 не з`явився на його виклик.

Стороною обвинувачення на підтвердження факту ухилення ОСОБА_7 від суду були надані копії рапортів о/у ВКП ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 07.04.2020, адресованих на ім`я начальника ЧВП ГУНП в Чернігівській області та судді Деснянського районного суду м.Чернігова.

Проте дані рапорти, які є ідентичними за змістом, зокрема, викладена в них інформація, яка була отримана від сусідів ОСОБА_7 , не підтверджують умисне ухилення ОСОБА_7 від суду, за відсутності будь-якої інформації щодо осіб сусідів, їх кількості, статі, даних про те, яким чином було встановлено, що опитувані особи є сусідами ОСОБА_7 , конкретного періоду часу, протягом якого вони не бачили за місцем проживання ОСОБА_7 .

Окрім цього, в даних рапортах, наявна інформація, зокрема про те, що ОСОБА_7 та його захисник направили до суду клопотання про перенесення розгляду справи, що не може свідчити про ухилення від суду.

Доказів на спростування цієї інформації суду надано не було, а враховуючи висновок, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, відкладення судових засідань за клопотаннями сторін або ж з інших причин не є ухиленням від слідства і суду та не може бути підставою для зупинення перебігу давності відповідно до ст. 49 КК України.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що рапорти від 07.04.2020 не можуть свідчити про умисне ухилення ОСОБА_7 від слідства та суду, як про це вказує прокурор.

Надані прокурором корінці повісток про виклик до слідчого відділу ЧВП ГУНП в Чернігівській області на 26.11.2020, 04.12.2020, відповідні рапорти слідчого про не з`явлення ОСОБА_7 до слідчого 26.11.2020 та 04.12.2020, фіскальні чеки про направлення поштових повідомлень на ім`я ОСОБА_7 , конверт із поштовим штемпелем відправки 01.12.2020, який є неврученим із відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання», на думку суду не свідчать про умисне ухилення ОСОБА_7 від слідства в період часу, який мав передувати винесенню постанови слідчого про розшук від 11.09.2020, враховуючи, що вони датовані 26.11.2020 та 04.12.2020, та підтверджувати законність оголошення ОСОБА_7 в розшук 11.09.2020.

На думку суду не свідчить про умисне ухилення ОСОБА_7 від суду і існування ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.05.2020 про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки її зміст не містить однозначний висновок щодо підстав неприбуття обвинуваченого ОСОБА_7 до суду, зокрема про те, що обвинувачений ОСОБА_7 був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи. Відсутні дані і про не з`явлення обвинуваченого в наступні судові засідання.

Відповідно до постанови слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 30.03.2021 досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2018 за №0005761 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України відновлено з метою необхідності проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Після відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0005761 30.03.2021 в цей же день було змінено групу слідчих у цьому кримінальному провадженні, слідчим винесено повідомлення про початок досудового розслідування від 30.03.2021, змінено групу прокурорів, доручено здійснення досудового розслідування СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області.

Відповідно до постанови слідчого від 30.03.2021 зупинено досудове розслідування та оголошено підозрюваного ОСОБА_7 в розшук. В тексті постанови слідчий зазначає, що 11.09.2020 ОСОБА_7 неодноразово надсилалися повітки про виклик до слідчого, але у визначений час ОСОБА_7 за врученими повістками до органів досудового розслідування не з`явився, причини неявки не повідомив, у зв`язку чим прийнято рішення про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_7 у розшук.

Разом з тим, в даній постанові слідчого не зазначено жодних дат, коли саме ним у визначеному законом порядку здійснювався виклик ОСОБА_7 після відновлення досудового розслідування 30.03.2021, коли здійснювались слідчим відвідування місця проживання ОСОБА_7 , зважаючи, що 30.03.2021 досудове розслідування було зупинено.

Надані стороною обвинувачення на підтвердження факту ухилення ОСОБА_7 від слідства та суду корінці повістки про виклик ОСОБА_7 до слідчого на 05.04.2021, 09.04.2021, 13.04.2021 не приймаються до уваги за відсутності жодних доказів направлення цих документів ОСОБА_7 та їх отримання останнім.

Два рапорти ст. о/у ВКП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_13 від 12.04.2021 та 20.04.2021 про те, що двері квартири за адресою АДРЕСА_1 ніхто не відчинив, також не можуть слугувати беззаперечним доказом умисного ухилення ОСОБА_7 від слідства, оскільки дані рапорти не містять інформації щодо дати, часу виїзду слідчого за зазначеною адресою, відсутні дані щодо опитування сусідів в ході цих виїздів, тому ці рапорти на думку суду є формальними документами.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, не містять даних на підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій, спрямованих на умисне ухилення від слідства та суду, як то і посилання прокурора на ухвалення про справі постанов про розшук та зупинення досудового розслідування, з огляду на встановлені судом обставини ухвалення цих рішень. Зупинення провадження по кримінальному провадженню відносно обвинуваченого у зв`язку з його розшуком саме по собі не свідчить про ухилення від слідства та суду.

Відповідно з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 27.07.2019 минуло три роки, з вищевикладеного суд вважає за можливе у строк давності притягнення до кримінальної відповідальності зарахувати весь строк перебування обвинуваченого під слідством, суду та у розшуку без переривання зазначеного строку.

Отже, відповідно до статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Усі ці підстави є дійсними. Так, ОСОБА_7 в судовому засіданні 14.01.2022 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Також судом ураховується те, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню зі звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, та із закриттям даного кримінального провадження.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

У зв`язку із наведеним, слід звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. Закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілого права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (постанова ВС від 10.08.2021 у справі №161/694/20).
Керуючись ч.1,2 ст.5, ст.12, ч.2 ст.49 КК України, ст. ст.284-286, 288, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ч.2 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2018 за №0005761, по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1