ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/358/22 Справа № 186/88/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000566 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Близнюківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого електрогазозварювальником на ПРМЗ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня його фактичного прибуття до місця відбування покарання і постановки на облік у виправному центрі, після набрання вироком законної сили.

Вирішено долю судових речових доказів.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за наступних обставин.
Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №352 о/с від 09 грудня 2016 року сержанта поліції ОСОБА_12 переміщено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Згідно графіку чергування особового складу Першотравенського відділення поліції на листопад 2019 року (період з 26.11.2019 року по 02.12.2019 року), який затверджений т.в.о. начальника Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області 25 листопада 2019 року, співробітники СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у складі начальника СРПП №4 капітана поліції ОСОБА_13 , поліцейського СРПП №1 лейтенанта поліції ОСОБА_14 та поліцейського СРПП №3 сержанта поліції ОСОБА_12 , перебували у наряді та на службовому автомобілі Skoda Rapid реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до ст. ст. 17, 23 Закону України «Про Національну поліцію», виконували відповідні службові обов`язки з патрулювання та охорони громадського порядку на території міста Першотравенська, в період часу з 20 години 00 хвилин 28 листопада 2019 року до 08 години 00 хвилин 29 листопада 2019 року.

Під час здійснення патрулювання вищезазначеною групою, приблизно в 00 годин 17 хвилин 29 листопада 2019 року, на перехресті вул. Ювілейної та вул. Пушкіна м. Першотравенська Дніпропетровської області було помічено автомобіль «Opel Vectra B», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким не були виконані вимоги знаку 2.1. Правил дорожнього руху (дати дорогу). На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з використанням гучномовця та маячків синьо-червоного кольору почали зупиняти вищевказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , але останній порушуючи вимоги п. 2.4. ПДР України, не виконуючи вимоги про зупинку, грубо порушуючи правила дорожнього руху почав рухатись із прискоренням від вул. Ювілейної по вул. Горького м. Першотравенська Дніпропетровської області.

Далі, приблизно в 00 годин 20 хвилин того ж дня, працівники поліції наздогнали біля будинку №26 по вул. Горького м. Першотравенська автомобіль «Opel Vectra B», під керуванням ОСОБА_7 та службовим автомобілем «Skoda Rapid» заблокували останньому рух. В цей час у ОСОБА_7 , який, як зазначив суд, перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, усвідомлюючи, що рух йому перекритий службовим автомобілем «Skoda Rapid», почав їхати в напрямку службового автомобіля та вчинив з ним зіткнення спричинивши при цьому механічні ушкодження.

У свою чергу, поліцейський СРПП №3 сержант поліції ОСОБА_12 підійшов до водійських дверей автомобіля «Opel Vectra B», який зупинився на узбіччі проїжджої частини в районі будинку №26 по вулиці Горького м. Першотравенська, на підставі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. п. 2.1., 2.4. Правил дорожнього руху України, з метою припинення порушення громадського порядку, а саме адміністративних порушень, передбачених ст. ст. 122-2, 124 КУпАП, та повідомлення ОСОБА_7 про його адміністративне затримання. ОСОБА_12 розумів те, що останній може зникнути з місця скоєння правопорушення, та тримався за відчинені водійські двері автомобіля «Opel Vectra B», задля недопущення його руху.

Але, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику правоохоронного органу - поліцейському ОСОБА_12 , шляхом вчинення активних дій почав рух на вказаному автомобілі з динамічним прискоренням назад, надавши суттєве прискорення руху працівнику поліції з подальшим безконтрольним його волочінням декілька метрів за автомобілем по проїзній частині по вул. Горького.

Надалі, ОСОБА_7 , після зупинки автомобіля, з метою уникнення затримання та продовження подальшого руху на автомобілі «Opel Vectra B», ненавмисно наніс ОСОБА_12 два удари ліктем лівої руки в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя, підшкірної гематоми верхньої і нижньої губи.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений просить вказаний вирок скасувати, та визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 342 КК України та виправдати через недоведеність вчинення ним кримінального правопорушення.

Вважає, що вирок суду винесено з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

На думку обвинуваченого, покази працівників поліції не узгоджуються з матеріалами справи, направлені на ухилення від відповідальності за скоєння перевищення влади та службових повноважень відносно нього.

Висновки суду вважає невірними.

- прокурор просить вказаний вирок в частині призначеного покарання, - скасувати та ухвалити свій вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На думку прокурора, судом при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, не враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не розкаявся у скоєному, вчинив даний злочин у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлено у відношенні працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку.

В апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 змінив вимоги апеляційної скарги, зазначив, що він винен у скоєному, але зазначив, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння, просив не позбавляти його волі та застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України, пояснивши що він сплатив потерпілому 20 000 гривень, та той не має претензій.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення, обвинуваченого та його захисника, які частково підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 , просили застосувати до нього ст. 75 КК України та виключити з вироку посилання на вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався не в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 342КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, оскільки обвинувачений змінив вимоги апеляційної скарги, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Щодо доводів сторони захисту та обвинуваченого, що кримінальне правопорушення було вчинено не в стані алкогольного сп`яніння, а тому слід виключити вказану обтяжуючу обставину з вироку, колегія суддів вважає слушними та зазначає наступне.
Згідно вимог абз. 5 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, органами досудового розслідування була зазначена обставина, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував вказану обставину, як обтяжуючу.
Проте, колегія суддів зазначає, що жодних документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, - матеріали справи не містять. Крім цього, апеляційному суду надано копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 31.03.2020 року, згідно якої провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу вказаного адміністративного правопорушення. Постанова є чинною.
Тому, колегія суддів вважає, що скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, як обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , має бути виключена з мотивувальної частини вироку.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та доводів ОСОБА_7 про призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий. Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом першої інстанції не було встановлено.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 вчинив активний опір працівникові поліції ОСОБА_12 , уникаючи затримання не підкорявся законним вимогам останнього, протягнув його на своєму автомобілі по проїзній частині.
З приводу доводів ОСОБА_7 , що він відшкодував потерпілому 20 тис. грн., та той його вибачив, колегія суддів зазначає, що апеляційному суду не надано відповідних належних доказів з цього приводу.
Тому, колегія суддів, враховуючи характер та обставини, за яких скоєно злочин, погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Дане покарання призначено в межах санкції ч. 2 ст. 342 КК України.

Зазначений висновок суду є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, а призначене судом покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_7 як більш суворого покарання, як просить прокурор, так і покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як просять обвинувачений та адвокат, колегія суддів, виходячи з вищенаведеного, не вбачає.

Колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України вирок щодо ОСОБА_7 , - змінити, задовольнивши частково апеляційну скаргу обвинуваченого. Слід виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
В іншій частині вирок слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити частково.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - змінити.
Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , - скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17