Справа № 727/5346/17
Провадження № 11-кп/4808/102/22
Категорія ч.5 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року про зміну запобіжного заходу у вигляді застави,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року змінено запобіжний захід у вигляді застави, застосований до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 14 лютого 2022 року, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_12 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 повністю.

Зокрема, в апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 зазначив, що його підзахисний не ухилявся від явки до суду, а тому суд безпідставно змінив йому запобіжний захід. Стверджує, що ОСОБА_9 не був належним чином повідомлений про необхідність явки в судові засідання 05.11., 16.11., 10.12.2021 року, жодна кореспонденція йому не направлена. Зв`язок з обвинуваченим відбувався через його захисника ОСОБА_13 , яка в телефонному режимі повідомила ОСОБА_9 про необхідність явки на 16.12.2021 року та останній одразу з`явився. Крім того, вважає, що оголошення в розшук відбулось передчасно так, як навіть не виконана ухвала суду про привід та не встановлено в зв`язку з чим не отримував кореспонденцію ОСОБА_9 (хворів, був у відрядженні).

В апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 посилається на те, що суд першої інстанції змінив його підзахисному запобіжний захід, який взагалі до нього не обирався. Так, 09.06.2017 року ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід до 08.08.2017 року. 08.08.2017 року ОСОБА_8 звільнений з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» в зв`язку із закінченням терміну ухвали про продовження запобіжного заходу. Запобіжний захід у вигляді застави до ОСОБА_8 не застосовувався. Тобто, починаючи з 08.08.2017 року до ОСОБА_8 ніякий запобіжний захід не застосовувався. Ризики, на які послалась суддя є штучно створеними, оскільки справа розглядається 6 років, повернулась в суд першої інстанції після скасування вироку, а тому яким чином може ОСОБА_8 перешкодити кримінальному провадженню. Також стверджує, що висновок судді в оскаржуваній ухвалі про те, що ОСОБА_8 повідомлений належним чином, не відповідає дійсності. Зокрема, в доповненнях до апеляційної скарги захисник вказує, що на 05.11.2021 року ОСОБА_8 не повідомлявся, так як конверт який міститься в матеріалах справи направлений на адресу АДРЕСА_1 , в той час як матеріалами справи було раніше уточнено адресу місця проживання ОСОБА_8 АДРЕСА_2 , зазначене знаходить своє підтвердження в судових повістках Першотравневого районного суду м. Чернівці та Верховного Суду. Інших судових повісток, адресованих ОСОБА_8 матеріали справи не містять. Так, на 16.11.2021 року в матеріалах справи взагалі відсутній виклик, а на 10.12.2021 року не викликався, оскільки 16.11.2021 року прийнята ухвала про привід. 16.12.2021 року ОСОБА_8 з`явився самостійно в судове засідання так як дізнався від іншого обвинуваченого ОСОБА_9 про дату та час судового засідання. Крім того звертає увагу на те, що якби до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, то остання, в разі порушення, покладених на обвинуваченого обов`язків, мала б звернутись в дохід держави.

Адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 відмовити.

В обґрунтування апеляційних доводів вказує, що вона теж не знала про призначення підготовчого судового засідання по справі на 05.11.2021, та 16.11.2021, адже судом не було належним чином повідомлено ні її, ні обвинуваченого ОСОБА_9 . Вважає суперечливою мотивацію необхідності зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 , адже спочатку вказується, що обвинувачений був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а потім зазначається, що ОСОБА_9 на даний час кореспонденцію суду не бере. Водночас вважає, що не можуть братись до уваги посилання в ухвалі суду на слова захисника ОСОБА_11 , про те, що вона повідомляла обвинуваченому про судове засідання, оскільки слід врахувати, що ОСОБА_9 проживає в м. Києві, і для того щоб він прибув у судове засідання Садгірського районного суду м. Чернівці, його необхідно повідомляти заздалегідь, враховуючи відстань, необхідність купівлі квитка на потяг/автобус, карантинні вимоги до перевезень. Також вважає передчасними клопотання прокурора про привід та ухвалу про задоволення цього клопотання від 16.11.2021 року, адже для початку необхідно було належним чином повідомити про підготовче судове засідання як обвинуваченого, так і захисника. Не погоджується і з ухвалою суду від 10.12.2021 року про оголошення в розшук ОСОБА_9 , оскільки останній не переховувався від суду, а знаходився за своїм місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_3 . Наголошує, що ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ще 19.12.2016 року і за 5 років він ніколи не переховувався від досудового слідства чи суду навмисно, не перешкоджав кримінальному провадженню, не впливав будь-яким чином на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, не вчиняв інших кримінальних правопорушень. Таким чином, прокурором не було наведеного жодного реального доказу, який би свідчив про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд не взяв до уваги те, що 16.12.2021 року ОСОБА_9 самостійно з`явився до суду, адже заздалегідь отримав повістку про виклик. Зважаючи на особу ОСОБА_9 його характеристику, неухильну явку до органів досудового розслідування та суду протягом останніх 5 років, наявність постійного місця проживання, тісних сімейних зв`язків, а також те, що прокурором не наведено переконливих обставин та ризиків для зміни запобіжного заходу, вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною другою ст. 194 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведена наявність правових підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.5 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 за ч.3, ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зокрема, клопотання мотивоване тим, що до обвинувачених ухвалами від 20.12.2016 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави та в подальшому обвинувачених було звільнено з під варти на підставі внесення застави та покладено на них відповідні обов`язки. Проте, обвинувачені у підготовче судове засідання, призначене на 16.11.2021, 10.12.2021 року не прибули, хоча були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, шляхом повісток за адресами, які мітяться в матеріалах кримінального провадження, про причини неявки до суду не повідомили. 10.12.2021 року ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці обвинувачені оголошені в розшук. Отже обвинувачені на даний час переховуються від суду, іншим чином перешкоджають кримінальному провадженню, а також можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому забезпечити належну поведінку обвинувачених та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року змінено запобіжний захід у вигляді застави, застосований до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 14 лютого 2022 року, без визначення розміру застави. Рішення суду мотивоване тим, що доцільність тримання під вартою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обумовлена наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на момент розгляду питання у підготовчому судовому засіданні існують та на даний час перешкоджають встановленню істини у кримінальному провадженні. Так, обвинувачені на даний час переховуються від суду, кореспонденцію суду не отримують, іншим чином перешкоджають кримінальному провадженню, а також можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, в його діях вбачається наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до інформації з ЄДРСР, ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.12.2016 року до підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб до 16 лютого 2017 року, з визначенням застави.

26.12.2016 року ОСОБА_9 було звільнено з під варти у зв`язку із внесенням застави та покладеного на нього відповідні обов`язки.

Ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 лютого 2017 року та від 12 квітня 2017 року ОСОБА_8 продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час судового розгляду ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 09 червня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід до 08.08.2017 року з можливістю внесення застави.

Водночас захисник ОСОБА_10 до апеляційної скарги додав копію листа за підписом начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» від 31 грудня 2021 року за №4/5586, за змістом якого ОСОБА_8 перебував в ДУ з 21.12.2016 року по 08.08.2017 року та 08.08.2017 року був звільнений з-під варти по закінченню строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного 09.06.2017 року ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Також захисник ОСОБА_10 надіслав апеляційному суду копію листа ТУ ДСА України в Чернівецькій області від 17.02.2022 року за №інф/А25-22-19/22 про те, що кошти, внесені як застава за ОСОБА_8 за період з 20.12.2016 по 16.12.2021 року на депозитний рахунок територіального управління ДСА України не надходили.

Таким чином, наявні в матеріалах контрольного провадження дані свідчать про те, що до ОСОБА_9 ще не стадії досудового розслідування обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, яка була внесена і останній був звільнений під заставу, а ОСОБА_8 був звільнений по закінченню строку запобіжного заходу і стосовно нього запобіжний захід не обирався.

Отже, вищевказане свідчить про безпідставність клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави, застосованого до ОСОБА_8 , оскільки до останнього запобіжний захід у вигляді застави не застосовувався.

Крім того, з матеріалів контрольного провадження слідує, що Садгірський районний суд м. Чернівці розглядаючи провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , через неявку в судове засідання обвинувачених ухвалою від 16 листопада 2021 року постановив здійснити їх привід у підготовче судове засідання на 10.12.2021 року.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2021 року обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оголошено в розшук, у зв`язку з чим зупинено підготовче судове засідання.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ствердили про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомляв їх про розгляд провадження. Зокрема, ОСОБА_8 зазначив, що дізнався від ОСОБА_9 про розгляд провадження 16.12.2021 року і добровільного з`явився цього дня в судове засідання, під час якого було змінено йому запобіжний захід. Обвинувачений ОСОБА_9 вказав, що 10 грудня 2021 року, в день проведення судового засідання, йому повідомили про розгляд провадження та його перенесення на 16.12.2021 року у зв`язку із його неявкою. Вказує, що він повідомив, що хворіє та обов`язково з`явиться в наступне судове засідання і дійсно 16.12.2021 року добровільно з`явився до суду, де був взятий під варту.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні дані про належне повідомлення обвинувачених про розгляд провадження, а зі змісту доводів обвинувачених вбачається, що вони самостійно з`явилися в судове засідання суду першої інстанції. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про те, що обвинувачені переховуються від суду, кореспонденцію суду не отримують, та їхня процесуальна поведінка свідчить про необхідність зміни запобіжного заходу.

При цьому колегія суддів звертає увагу те, що ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 10 грудня 2021 року обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оголошено в розшук, та зупинено підготовче судове засідання до їх розшуку. Однак, вже 16 грудня 2021 року Садгірський районний суд м. Чернівці, без постановлення ухвали про відновлення судового провадження, розглянув клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за участі обвинувачених, які добровільно з`явились до суду першої інстанції. Водночас, на запит апеляційного суду, суд першої інстанції не надав протокол затримання обвинувачених, що ухвала про їх розшук носила формальний характер і обвинувачені добровільно самостійно прибули в судове засідання 16.12.2021 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року про задоволення клопотання прокурора ОСОБА_12 та зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 необхідно скасувати як незаконну.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що на час розгляду апеляційних скарг оскаржувана ухвала виконана у повному обсязі і встановлений нею строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчився. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2022 року продовжено обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 квітня 2022 року включно. Наявність вказаної ухвали суду першої інстанції свідчить про те, що рішення суду апеляційної інстанції щодо розгляду раніше заявленого прокурором клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не має ніяких правових наслідків.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Колегія суддів вважає, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не можуть бути звільнені з під варти, оскільки на даний час існує інше судове рішення, яким їм продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,194,331,376,404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2021 року скасувати. Відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5