У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000047

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6

на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Визначено ОСОБА_5 строк покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.03.2019 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок скасувати.

Захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 виправдати за ч. 3 ст. 185 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що інкримінованих злочинів він не вчиняв, а кримінальне провадження відносно нього фальсифіковане працівниками поліції. Визнавальні показання під час досудового розслідування він надавав в результаті застосування до нього недозволених методів досудового розслідування (фізичного та психологічного впливу) та слідчий експеримент проводився без адвоката. Вказує, що оскільки 03.05.2017 він ходив на відмітку до КВІ Широківського району Дніпропетровської області, тому прокурор виключив з обвинувачення епізод вчинення ним злочину у період з 03.05.2017 до 04.05.2017. Вважає, що головуюча упереджено ставилася до нього під час судового розгляду. Крім того, посилається на те, що для надання останнього слова та на оголошення вироку його не доставляли до суду. Він неодноразово відмовлявся від адвоката ОСОБА_6 , але головуюча проігнорувала його клопотання.

Захисник ОСОБА_6 вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину не доведена. Зазначає, що слідчий експеримент від 03.07.2017 проводився у домоволодіннях потерпілих, але дозвіл власників домоволодінь або ухвала слідчого судді перед початком слідчої дії учасникам слідчого експерименту не надавалася. Крім того, такі відомості були відсутні під час відкриття та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час досудового розслідування (ч. 11 ст. 290 КПК України). У зв`язку із цим, вважає протокол слідчого експерименту від 03.07.2017 недопустимим доказом.
Стверджує, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 вчинив крадіжку у ОСОБА_9 28.01.2017, але відповідно до обвинувального акта, який розглядається у Заводському районному суді м. Миколаєва, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у період часу з 17.00 год 27.01.2017 до 08.30 год 30.01.2017.

Крім того зазначає, що відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_5 вчинив крадіжку у ОСОБА_10 30.01.2017, але відповідно до обвинувального акта, який розглядається у Заводському районному суду м. Миколаєва, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у період часу з часу з 17.00 год 27.01.2017 до 08.30 год 30.01.2017.

Посилається на те, що ОСОБА_5 стверджує, що він в ніч з 06.02.2017 на 07.02.2017, з 07.03.2017 на 08.03.2017, 27.03.2017 на 28.03.2017 знаходився у с. Степове, Широківського району Дніпропетровської області, що може підтвердити свідок ОСОБА_11 , але вона судом першої інстанції не допитана.

Крім того, ОСОБА_5 стверджує, що він в ніч з 17.05.2017 до 18.05.2017 знаходився у с. Коблево Березанського району Миколаївської області, що може підтвердити ОСОБА_12 , але він судом першої інстанції не допитаний.

Узагальнений виклад заперечень прокурора Новоодеського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_13 на апеляційну скаргу.

У запереченнях прокурор посилається на те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена наданими суду доказами. Зазначає, що слідчий експеримент за деяким епізодами проводився не на місцях, де вчинено крадіжки, а біля об`єкту нерухомості, у зв`язку із чим, дозвіл на проведення слідчого експерименту був не потрібен. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту детально розповідав про способи проникнення до приміщень та житлових будинків, вказуючи на місця, де перебувало викрадене майно. При цьому, до цих приміщень не заходив, а лише перебував поряд. Вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

28.01.2017 в нічний час ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переліз через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом відтиску та виймання скла у вхідних дверях, відчинив запираючий пристрій та проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 вартістю 460 грн.

В ніч з 30.01.2017 на 31.01.2017, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переліз через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де вийняв скло з вікна вхідних дверей, відчинив запираючий пристрій та проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно ОСОБА_10 вартістю 10 273 грн.

В ніч з 06.02.2017 на 07.02.2017, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, переліз через паркан на територію домоволодіння ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 , де, вийнявши скло з вікна, проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав майно ОСОБА_14 вартістю 3120 грн.

В ніч з 07.03.2017 на 08.03.2017, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, розбивши скло у вікні приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_15 , та проник до магазину, звідки таємно викрав грошові кошти ОСОБА_15 в сумі 3800 грн.

В ніч з 27.03.2017 на 28.03.2017, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, прибув до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_16 . Шляхом віджиму руками металевої решітки та розбиття скла у вікні, проник до кафе, звідки таємно викрав грошові кошти та майно ОСОБА_16 загальною вартістю 2420 грн.

В ніч з 17.05.2017 на 18.05.2017, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, проник до житлового будинку ОСОБА_17 , який розташований за адресою: АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_17 вартістю 3853 грн.

Судом першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винним таємному викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, вчинене повторно. Його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

14.09.2021 до апеляційного суду прокурором надано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , серії НОМЕР_1 від 16.07.2021, згідно якого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі смерті обвинуваченого.

Крім того, статтею 417 КПК України регламентовано порядок закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції. Так, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Оскільки провадження по справі підлягає закриттю, вимоги апеляційних скарг не підлягають розгляду по суті, а апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, як такі, що містить вимогу про скасування вироку.

Керуючись ст. 376, п. 5 ч. 1 ст. 284, ст. 405, 407, 417, 419, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3