ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 766/7398/21
Номер провадження 11-cc/819/45/22 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Власника майна ОСОБА_7

Представника

власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000116 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Херсонській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000116 від 16.04.2021 року, а саме на:
- земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1622 площею 20 га, що знаходиться у Скадовському районі Херсонської області;
- земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1623 площею 19,6767 га, що знаходиться у Скадовському районі Херсонської області.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував відсутністю правових підстав для накладення арешту на майно та задоволення клопотання слідчого.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Херсонській області та накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1622 площею 20 га, що знаходиться у Скадовському районі Херсонської області та належить ОСОБА_7 ; земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1623 площею 19,6767 га, що знаходиться у Скадовському районі Херсонської області та належить ОСОБА_7 із забороною їх відчуження (продажу, дарування тощо), перереєстрації права власності та реєстрацію права користування на інших осіб, а також із забороною всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна за вказаними адресами.
На обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що посадові особи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з метою одержання неправомірної вигоди для себе всупереч інтересам служби, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою з іншими особами, незаконно здійснили відчуження земельної ділянки із комунальної власності та передали її у приватну власність фізичній особі, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.
17.11.2021 року постановою слідчого земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1622 площею 20 га та земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:1623 площею 19,6767 визнано речовим доказом.
У даному випадку досліджувані земельні ділянки повністю відповідають критеріям речового доказу, оскільки вони виступили об`єктом кримінально-протиправних дій з боку посадових осіб ГУ Держгеокадастру в Херсонській області, а право власності на них набуто ОСОБА_7 кримінально протиправним шляхом.
Органом досудового розслідування на даний час надається оцінка правомірності відчуження цих земельних ділянок із комунальної власності громади.
Крім того, наявний ризик подальшої передачі та відчуження вказаних земельних ділянок, їх об`єднання або розподіл на окремі ділянки, присвоєння нових кадастрових номерів тощо, що призведе до затягування розслідування даного провадження, неможливості збереження речового доказу.
У даному випадку таке обмеження як арешт майна є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя не в повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Крім того, слідчим у своєму клопотанні ставилося питання про накладення арешту на земельні ділянки без будь-яких обмежень у користуванні ними, а лише із позбавленням права на їх відчуження (із забороною всім суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна) задля недопущення втрати речових доказів та можливості надання належної правової оцінки діям посадових осіб ГУ Держгеокадастру в Херсонській області та інших осіб, що повністю відповідає потребам досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та жодним чином не тягне за собою негативних наслідків для їх власника ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, власника майна та йогопредставника адвоката ОСОБА_8 , які в судових дебатах залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
З матеріалів провадження вбачається, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000116від 16.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області з метою одержання неправомірної вигоди для себе всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.
17 листопада 2021 року постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській областівизнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000116 в якості речових доказів земельні ділянки площею 20 га з кадастровим номером :07:001:1622 та площею 19,6767 га з кадастровим номером :07:001:1623 , які на праві власності належать ОСОБА_7 (а.п.42-43).
09 грудня 2021 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Херсонській області звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням, в якому просив накласти арешт на вказані земельні ділянки.
Своє клопотання слідчий обґрунтовував тим, що зазначене майно є предметом злочину, постановою слідчого визнане речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання можливості його незаконного відчуження на нього необхідно накласти арешт.
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2021 року в задоволенні вказаного клопотання слідчого відмовлено.
Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що сторона обвинувачення, ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не довела необхідність арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи.
Перевіривши матеріали кримінального провадження у відповідності із доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді виходячи із наступного.
Так, відповідно до положень ст.131,132 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується у випадках, передбачених КПК України, при наявності ряду умов, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством.
Перелік таких умов наведений у ст.132 КПК України, яка визначає загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та в ст.170 КПК України, що передбачає правові підстави, умови застосування саме арешту майна та переліку суб`єктів до майна яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження.
Згідно з ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Положення статті 170 КПК України визначають, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.2-3 ст.170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положеннями ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи зі змісту наведених норм кримінального процесуального законодавства, слідчий, прокурор, звертаючись із клопотанням про арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів повинні довести існування наступних обставин:
1) що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
2) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням;
3) майно на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт є доказом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним в ст.98 КПК України;
4) існування ризиків того, що відповідне майно може бути приховуване, пошкоджене, зіпсуте, знищене, перетворене, відчужене.
Більш того, згідно з вимогами ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторона обвинувачення повинна подати слідчому судді або суду докази існування таких обставин.
В свою чергу слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вже зазначалося, звертаючись із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні №0000116, а саме земельних ділянок, вказаних в клопотанні, слідчий послався на те, що зазначене майно є предметом злочину та постановою слідчого визнано речовим доказом. При цьому, слідчий вказував на існування ризику незаконного відчуження майна.
Поруч із цим, як вірно вказує слідчий суддя, слідчий у своєму клопотанні не навів жодного обґрунтування того, що земельні ділянки являються предметом злочину та відповідають критеріям речового доказу, наведених в ст.98 КПК України.
Формальне посилання слідчого на те, що відповідне майноє предметом злочину та постановою слідчого від 17 листопада 2021 року визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, з огляду на положення ч.3 ст.170 КПК України, є недостатнім, оскільки навіть зазначена постанова не містить такого обґрунтування.
Що стосується питання існування заявленого стороною обвинувачення ризику відчуження майна, то на переконання суду апеляційної інстанції такі доводи слідчого в клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі є непереконливими та жодним чином не підтверджені.
Так, з клопотання слідчого вбачається, що в період з 26.02.2021 року по 18.03.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :83:020:0001 (первинний номер), яка перебувала у комунальній власності Новомиколаївської територіальної громади Скадовського району Херсонської області та в оренді у гр. ОСОБА_9 , була розділена на 20 нових земельних ділянок, які в подальшому придбані ОСОБА_10 , об`єднані у дві нові земельні ділянки, а саме: з кадастровим номером :07:001:1622 площею 20 га та з кадастровим номером :07:001:1623 площею 19,6767 га та реалізовані ОСОБА_7 .
Поруч із цим, слідчим у клопотанні та прокурором в апеляційній скарзі попри констатацію існування ризику незаконного відчуження майна не наведено будь-якого обґрунтування щодо його існування, зокрема щодо здійснення певними особами спроб відчужити майно з березня 2021 року.
Мотивованим є також посилання ухвали слідчого судді про те, що необхідність в проведенні додаткових слідчих дій не являється підставою для накладення арешту на майно, крім того, подальше відчуження земельних ділянок вже не буде пов`язано зі зловживанням службовим становищем посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за фактом чого проводиться досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а огляд чи оцінку земельних ділянок, у разі виникнення необхідності, орган досудового розслідування може провести незалежно від належності права власності на дані земельні ділянки тій чи іншій особі.
Також сторона обвинувачення не наводить жодного обґрунтування, яким чином потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та користувачів земельних ділянок.
Імперативними приписами частини першої статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи перелічені обставини кримінального провадження, на переконання суду апеляційної інстанції, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні №0000116, оскільки стороною обвинувачення не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги прокурора були предметом розгляду суду першої інстанції та обґрунтовано не прийняті до уваги слідчим суддею із зазначенням обґрунтованих мотивів, викладених в судовому рішенні.
Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає..

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 17 грудня 2021 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4