Справа № 544/483/20
Номер рядка звіту 227
В И Р О К
іменем України

29 листопада 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 04.03.2020, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пирятин Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03.03.2020, близько 18 години 20 хвилин, керуючи власним мотоциклом «Forte», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Соборній в м. Пирятин Полтавської області. Проїжджаючи поблизу території Пирятинського комбінату хлібопродуктів, а саме: в районі центрального входу, що розташований по вул. Соборна, 52, ОСОБА_8 проявив неуважність, не вжив заходів для зупинки свого мотоцикла та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який тягнув за собою металевий візок та перетинав проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху мотоцикла, чим порушив п.12.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 249 від 21.04.2020 у діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди. ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Для цього у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги вказаних Правил.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди у пішохода ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 021 від 10.04.20 виявлені тілесні ушкодження прижиттєвого характеру та знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті у вигляді: синця м`яких тканин проекції правого тім`яного бугра, синця проекції 7-го ребра справа по зовнішньо-лопаточній лінії, синця проекції краю реберної дуги справа по зовнішньо-лопаточній лінії та проекції крила тазу справа по цій же лінії, крововиливу у м`яку мозкову оболонку та речовину кори півкулі головного мозку в ділянці лівої чоло-скронево-тім`яної долі, синця зовнішньої поверхні лівого плеча, синців зовнішньої поверхні лівого ліктьового суглобу, синця зовнішньої поверхні тіла від рівня лівого стегна до краю реберної дуги зліва, синця внутрішньо-задньої поверхні верхньої третини лівого стегна, гематоми зовнішньо-задньої та внутрішньої поверхні правого плеча та правого передпліччя, перелому дистального кінця правої плечової кістки, перелому правої променевої кістки в нижній третині в типовому місці, садна правого передпліччя, садна правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, гематоми внутрішньої поверхні правої гомілки та правого скокового суглобу, перелому правої малогомілкової кістки в нижній третині та внутрішньо-суглобового перелому двокісточкового правого скокового суглобу, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей мотоциклу, покриття шляху та можливо візка, можливо при ДТП в якості пішохода, травмованого мотоциклом, можливо в строк та обставинах і положенні, вказаних у постанові, та безпосередньо передуючих госпіталізації і за ступенем тяжкості відносно живої особи відносяться до тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Смерть гр. ОСОБА_9 настала від політравми - уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження між прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з угодою ОСОБА_4 зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. Також сторонами узгоджена можливість звільнення ОСОБА_4 від відбуття покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно та повністю визнав свою вину та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В абзаці другому пункту третього частини четвертої статті 469 КПК України зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до тяжких злочинів, потерпілою ОСОБА_6 надана письмова згода прокурору на укладання даної угоди, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом установлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також установлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 29.11.2021 між прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Розглянувши цивільний позов потерпілої в частині позовних вимог до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» суд зазначає наступне.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 01.06.2021 подав заяву про відмову від позовних вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

У частині п`ятій статті 128 КПК України зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Отже за нормами процесуального права учасники справи розпоряджаються своїми правами на власний розсуд.

Суд, розглянувши заяву представника цивільного позивача про закриття провадження у зв`язку з відмовою від позову, вважає можливим прийняти таку відмову від позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Розглянувши цивільний позов потерпілої в частині позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_4 суд уважає за можливе також застосувати положення норм цивільного процесуального законодавства, оскільки процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з розглядом цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , КПК України також не врегульовані.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно з п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вивчивши мирову угоду, укладену 29 листопада 2021 року між представником цивільного позивача - потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 та цивільним відповідачем обвинуваченим ОСОБА_4 , суд уважає, що вона не суперечить закону, стосується лише прав та обов`язків сторін та предмета позову, умови мирової угоди не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, в тому числі й держави, тому приходить до висновку про необхідність затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі. Зазначена мирова угода від 29.11.2021 долучена до матеріалів справи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Судові витрати за проведені експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст.124, 126 КПК України.

Суд вважає за необхідне згідно ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт майна.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись ст. 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 29 листопада 2021 року, укладену між прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Визнати та затвердити мирову угоду, укладену 29 листопада 2021 року між представником цивільного позивача - потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 та цивільним відповідачем обвинуваченим ОСОБА_4 , на наступних умовах:

1. Представник цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 зменшив розмір суми в рахунок відшкодування моральної шкоди зі 193324 гривень до 100000 (ста тисяч) гривень.

2. Цивільний відповідач обвинувачений ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди виплатив, а представник цивільного позивача ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) гривень.

3. Решту суми в рахунок відшкодування моральної шкоди 70000 (сімдесят тисяч) гривень цивільний відповідач обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язується відшкодувати потерпілій ОСОБА_6 до 29.11.2022 рівними щомісячними платежами по 6363 (шість тисяч триста шістдесят три) гривні 64 копійки.

Провадження у справі за позовом в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Провадження у справі за позовом в частині позовних вимог ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити у зв`язку з відмовою цивільного позивача від позову і прийняттям відмови судом.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Речові докази: мотоцикл «Forte», д.н.з. НОМЕР_1 , фару від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Forte», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_11 , що знаходяться на зберіганні у ВП №1 Лубенського РВ ГУНП в Полтавській області з набранням вироком законної сили повернути власнику; посвідчення водія серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 з набранням вироком законної сили залишити власнику; металевий візок та речі (куртка, штани та чоботи), що належить ОСОБА_9 , що знаходяться на зберіганні у ВП №1 Лубенського РВ ГУНП в Полтавській області з набранням вироком законної сили повернути його дочці ОСОБА_6 .

Скасувати арешти майна, накладені ухвалами слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 04.03.2020, 05.03.2020, 11.03.2020.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертиз в кримінальному провадженні №0000095 у сумі 2262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) гривні 54 копійки.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів із дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_12