Справа № 303/6279/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/367/21, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2021 року частково задоволено погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого відділу Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 й обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 08 жовтня 2021 року включно. Цією ухвалою на підозрюваного ОСОБА_7 покладено такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ; носити електронний засіб контролю. Відповідно до ухвали, обов`язки покладаються на підозрюваного ОСОБА_7 на строк до 08 жовтня 2021 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 09 серпня 2021 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . У клопотанні вказується на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України. Відповідно до клопотання, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час у ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, тобто усвідомлюючи свої дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету, а саме незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули до місця тимчасового проживання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме до гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім. М. Данканича", після чого, ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів у потерпілого, не перебуваючи з останнім у цивільно-правових відносинах, діючи умисно, з корисливих мотивів, висунув незаконну вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 600 гривень, на що ОСОБА_9 повідомив, що грошей не має. Після відмови потерпілого надати їм грошові кошти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розуміючи, що кошти потерпілий їм не надасть, діючи з єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, відкрито відібрали від потерпілого мобільний телефон-смартфон марки «Самсунг М11», який у подальшому заклали у ПТ ломбард «Фінанс» за адресою: м. Мукачево, вул. Миру,12, на прізвище ОСОБА_10 , а виручені кошти витратили на власні потреби. Окрім того, ОСОБА_7 за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , повторно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік від магазину АВС «Паланок», по вул. Тімірязева, у м. Мукачево, не припиняючи своїх дій на незаконне збагачення за рахунок чужого майна неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , під приводом повернення мобільного телефону висловили вимогу надати їм грошові коштів, а, в разі відмови, пригрозили мобільний телефон закласти в ломбард. При цьому ОСОБА_8 , погрожуючи предметом, схожим на перцевий балончик, а ОСОБА_7 , погрожуючи предметом, схожим на ніж, висловили погрозу заподіяння шкоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , на що останній, побоюючись за своє життя, пішов у напрямку гуртожитку ДПТНЗ "МПАЛ ім. М. Данканича" з метою позики грошових коштів, однак, коли повернувся, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з мобільним телефоном потерпілого вже не було. ОСОБА_9 , з метою розшуку свого мобільного телефону марки «Самсунг М11», поїхав у центр м. Мукачево, де його зустрів ОСОБА_8 , якому ОСОБА_9 передав кошти в сумі 250 гривень, після чого ОСОБА_8 провів потерпілого ОСОБА_9 до дворогосподарства загального користування. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знову почувши відмову потерпілого надати їм грошові кошти у сумі 2000 грн., відвели неповнолітнього ОСОБА_9 в зарослі, де ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс потерпілому три удари рукою, зажатою в кулак, в область потилиці та один удар в область грудної клітки, в результаті чого заподіяв неповнолітньому ОСОБА_9 фізичного болю, а ОСОБА_7 застосував насильство, яке виразилось у нанесенні одного удару тапкою в область лівої сторони обличчя. З цією ж метою, ОСОБА_8 ще раз висловив погрозу неповнолітньому потерпілому у разі не виконання його незаконних вимог надати їм грошові кошти у сумі 2000 грн., спричинити більш тяжкі тілесні ушкодження, таким чином залякуючи потерпілого ОСОБА_9 більш серйозними наслідками. У результаті незаконних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 250 грн. Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР за №0000434 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України. 09 серпня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України. Слідчий у клопотанні також вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, а тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У клопотанні також вказується на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний, перебуваючи на волі, може : переховуватись від органу досудового слідства; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи наведене вище, а також те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкі злочини з корисливим мотивом, з метою запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, слідчий вважає, що інший, більш мякий, запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з визначенням максимального розміру застави та покладанням на підозрюваного процесуальних обов`язків.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що у судовому засіданні слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, має на утриманні малолітню дитину, та постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога КНП «Мукачівська ЦРЛ» не перебуває. Разом з тим, на думку слідчого судді, матеріали клопотання не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання стосовно підозрюваного найбільш суворого за видом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурором, слідчим належно не умотивовано, чому більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_7 слід застосувати у межах строку досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж той, про який вказав слідчий у клопотанні, а саме: запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною і підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою будуть недостатньо ефективними для запобігання цим ризикам. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_7 негативно характеризується, раніше судимий, злочини вчинив перебуваючи на випробувальному терміні, є суспільно-небезпечною особою без міцних соціальних зв`язків, спілкується з особами, схильними до протиправної поведінки, не працюючий без постійного законного джерела доходів. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. Приймаючи рішення про розгляд судового провадження за відсутності вказаних осіб береться до уваги те, що вищевказані особи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання; що заяв чи клопотань про відкладення його розгляду на інший день до апеляційного суду не надходило, а також те, що розгляд судового провадження неодноразово відкладався й те, що прокурор (апелянт) подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Частиною 2 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема: протоколом допиту підозрюваного від 09.08.2021, висновком експерта про вартість оцінки, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 22.06.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.06.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.08.2021, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 05.08.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 06.08.2021, протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2021 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру в скоєнні передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України злочинів. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги і позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Також, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189 КК України злочинів (позбавлення волі на строк до 7 років), може спонукати підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілого чи свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, також береться до уваги і те, що наявність вказаних ризиків сторонами кримінального провадження також не оспорюється.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги, що стороною обвинувачення належно не умотивовано та не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Не додано таких доказів прокурором і до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого, так і апеляційним судом апеляційної скарги прокурора.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів також бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину, та постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога КНП «Мукачівська ЦРЛ» не перебуває.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобі контролю буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Приймаючи судове рішення беруться до уваги і положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що обраний слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю не зможе запобігти встановленим ризикам, відтак дасть змогу підозрюваному ОСОБА_7 переховуватись від слідства і суду, покинути межі Закарпатської області, безперешкодно продовжувати свою злочинну діяльність та впливати на свідків, які не допитані, неповнолітнього потерпілого, та іншого підозрюваного у цих кримінальних провадженнях, знищити чи сховати речові докази,- апеляційний суд з огляду на вищенаведене відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.
Із цих підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді та не є підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а саме тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, апеляційний суд вважає і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 негативно характеризується, раніше судимий, злочини вчинив перебуваючи на випробувальному терміні, є суспільно-небезпечною особою без міцних соціальних зв`язків, спілкується з особами, схильними до протиправної поведінки, не працюючий без постійного законного джерела доходів. Відхиляючи вказані доводи, апеляційний суд бере до уваги той факт, що прокурором не додано жодних належних переконливих доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки. При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що підозрюваний спілкується з особами, схильними до протиправної поведінки, апеляційний суд зазначає, що прокурор у підтвердження цих доводів не надав будь-яких доказів, у тому числі не послався на дані осіб, схильних до протиправної поведінки, про час, місце та обставини, за яких ОСОБА_7 спілкувався з такими особами.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не взято до уваги дані про ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - апеляційний суд зазначає, що слідчим суддею враховано наявність передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, на які посилається орган досудового розслідуванні, і обґрунтовано визнано, що для запобігання вказаним ризикам достатнім буде застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 передбачені п. п. 1, 2, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, залишається без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і прокурором не надано доказів, які б достовірно підтверджували наведені в клопотанні та апеляційній скарзі доводи, і прокурор, не з`явившись на розгляд поданої ним апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість викладених у ній доводів, що строк дії ухвали сплив, а також те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлений до місцевого суду для розгляду.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подала прокурор Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 й обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю на строк до 08 жовтня 2021 року включно, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: