Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1740/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинувачуваного: ОСОБА_6

законного представника

обвинувачуваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8
потерпілого: ОСОБА_9
законного представника
потерпілого: ОСОБА_10
представника потерпілого: ОСОБА_11
прокурора: ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000232 за апеляційною скаргою законного представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 на вирок Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, не має на утриманні інших осіб, раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 122 КК України та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити його від покарання без визначення його виду і розміру.
На підставі п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 105 КК України застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи виховного характеру у виді застереження, та передано його під нагляд матері ОСОБА_7 строком на 1 рік.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 448,14 гривень та моральну шкоду в розмірі 3000,00 гривень. В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 майна, достатнього для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України, таку шкоду стягнуто з його матері - ОСОБА_7 .
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
встановила:

Як встановив суд, 09.08.2020 близько 20 год. 00 хв. між неповнолітнім ОСОБА_6 , який перебував на дорозі поблизу будинку АДРЕСА_1 та неповнолітнім ОСОБА_9 виник конфлікт, у ході якого у неповнолітнього ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на заподіяння неповнолітньому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень, у вказаний день, час та місці неповнолітній ОСОБА_6 , підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 , та правою ногою взутою в резиновий тапок, наніс один удар в область кисті правої руки неповнолітнього ОСОБА_9 .
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв неповнолітньому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-ї та 5-ї п`ясної кісток правої кисті зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі з доповненнями законний представник потерпілого ОСОБА_10 зазначає, що вирок суду в частині часткового задоволення цивільного позову необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи порушив норми матеріального та процесуального права, при цьому висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову не відповідають фактичним обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що обвинувачений вчинив умисний злочин, діючи з прямим умислом і бажаючи досягти того результату, який був ним спричинений і який було покладено в основу звинувачення, а саме спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-ї та 5-ї п`ясної кісток правої кисті зі зміщенням уламків.
Місцевим судом абсолютно не враховано те, що ОСОБА_9 був побитий набагато старшою дитиною, проходив відповідне лікування, що призвело до зміни його звичайного укладу та способу життя і навчання, а також і відношення обвинуваченого, а саме відсутність будь-якого жалю чи розкаяння, відсутність намірів відшкодувати, навіть частково, матеріальну чи моральну шкоду.
Після зазначених вище подій, які сталися зі потерпілим, останній постійно перебуває в напрузі та страху повторення вказаного.

Наголошує, що завдані потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження характеризуються тривалим розладом здоров`я, оскільки перелом характеризується зміщенням уламків кісток.

Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 є правшею, на даний не може повноцінно виконувати постраждалою рукою будь - які дії, оскільки не в повній мірі відчуває два пальці на правій руці. При цьому, вказані обставини безпосередньо впливають і на процес навчання, зокрема виконання шкільних завдань, оскільки потерпілий для їх виконання застосовує праву руку.

Потерпілий до сих пір має острах товаришувати з однолітками, бо боїться можливості заподіяння йому, навіть ненароком, нової фізичної травми.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (явка до слідчого та суду), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Вказує, що на протязі досудового розслідування ні ОСОБА_13 , ні його матір, жодним чином не намагалися зустрітися з потерпілим, обвинувачений жодним чином не намагався вибачитися і в суді.
Тільки після того, як представником потерпілого адвокатом ОСОБА_14 було звернуто увагу суду на вказані обставини, тільки тоді ОСОБА_13 відповідаючи на питання суду зазначив, що шкодує та кається у вчиненому.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити в частині вирішення цивільного позову та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі стягнувши з обвинуваченого 10000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення законного представника потерпілого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого, законного представника, захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині фактичних обставин вчинення ним кримінального правопорушення, кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України, рішення щодо не призначення покарання ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється, а тому, вирок суду в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень частини першої третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тлумачення цих положень законодавства дає підстави для висновку, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, з урахуванням обставин справи, дійшов висновку, що з обвинуваченого слід стягнути заподіяну потерпілому моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., вважаючи його достатнім.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачуваний своїми умисними діями заподіяв неповнолітньому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а також те, що обвинувачений є неповнолітнім, не має власних доходів, а його представник виховує ще двоє малолітніх дітей, отримує пенсію та мінімальну заробітну плату, а тому частково задовольнив цивільний позов та визначив розмір відшкодування моральної шкоди у 3000 грн. з 10000 заявлених законним представником потерпілого.

Однак, з такими висновками суд апеляційної інстанції погодитися не може.

Беззаперечно, на думку колегії суддів, при визначенні розміру моральної шкоди слід враховувати вимоги розумності і справедливості, в тому числі і ті обставини, що встановив суд, однак визначаючи розмір відшкодування слід зважати і на характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань яких зазнав потерпілий, стан його здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, а також і вимоги розумності і справедливості при визначенні розміру відшкодування для відновлення попереднього стану, в тому числі майновий та сімейний стан потерпілого, а також і його вік.

Неповнолітньому потерпілому, який на два роки молодше обвинуваченого останнім були умисно спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок отриманих травм він тривалий час лікувався, являючись правшею його спосіб життя очевидно зазнав вимушених змін, з пояснень законного представника потерпілої вона самостійно виховує сина, працює педагогом, їх сім`я також має незначні доходи, вона і син мають інвалідності, ці дані не заперечувалися іншими учасниками в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на ці обставини компенсацією моральної шкоди, яка би відповідала ступеню моральних страждань потерпілого, на думку колегії суддів, буде грошова сума у розмірі 8 000 грн. Цю грошову суму колегія суддів стягує із обвинуваченого на користь потерпілого у рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Отже, доводи апеляційної скарги законного представника потерпілого в частині вирішення цивільного позову знайшли в ході апеляційного розгляду своє часткове підтвердження, відтак, вирок суду у цій частині підлягає зміні, шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 8 000 грн.

За змістом ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_9 - ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнути з неповнолітнього ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 8 000 грн. моральної шкоди.

В разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_6 майна, достатнього для відшкодування шкоди, таку шкоду стягнути з його матері ОСОБА_7 .

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: