ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/547/21 Справа № 690/14/19 Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження № 0000766 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Катеринопіль Черкаської області, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.04.2019 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі,

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2019 року у виді 3 роки 7 місяців позбавлення волі, більш суворим остаточно призначено покарання у виді 4 роки позбавлення волі.

У строк відбування остаточного покарання зарахувано частину відбутого покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2019 року період з 07 листопада 2018 року по 30 березня 2021 року включно, з розрахунку один день позбавлення волі за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі вирішено рахувати з 31 березня 2021 року.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів ,-

в с т а н о в и л а :

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він на початку липня 2017, у невстановлений слідством день та час, з метою крадіжки чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_8 , де діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, викрав належні ОСОБА_8 , бувші у використанні, рідкокристалічний телевізор «Samsung UE40J5100AU», вартістю 6093 грн., ноутбук «Aser», вартістю 3000 грн., касетну відеокамеру «JVC» вартістю 500 грн., HDMI кабель, вартістю 50 грн. та ювелірні вироби із золота загальною вагою 25,5 гр., вартістю 600 грн. за 1 грам, на загальну суму 15300 грн., після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 24943 грн.

Він же, в ніч із 22 на 23.07.2017, у невстановлений слідством час, повторно, з корисливих мотивів, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_9 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належні ОСОБА_9 , бувші у використанні телевізор «Samsung UE32C5000QW», вартістю 4450 грн., планшет «DEXP Ursus 10P», вартістю 2000 грн., фотоапарат «Panasonik DMC-FS35», вартістю 1000 грн., грошові кошти в сумі 5000 доларів США, курсом 25,88 грн. за один долар, на загальну суму 129400 грн., та 5000 грн., після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди, на загальну суму 141850 грн.

Він же, в ніч із 27 на 28.07.2017, у невстановлений слідством час, повторно, з метою крадіжки чужого майна, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до квартири АДРЕСА_4 та належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , де діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись і вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належні ОСОБА_13 , бувші у використанні телевізор «JVC LT42GZ78», вартістю 2000 грн., срібний ланцюжок вагою 20 гр. вартістю 200 грн., турку для варіння кави, вартістю 100 грн., після чого із викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 2300 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції від 31.03.2021 змінити в частині зарахування строків попереднього ув`язнення, в строк відбування покарання з 29.09.2019 по 30.03.2021, як день за два, згідно ЗУ № 838-VІІІ від 26.12.2015.

Вважає, що суд при ухваленні вироку не застосував закон, який підлягає застосуванню (Закон № 838-VІІІ від 26.12.2015) та застосував закон, який не підлягає застосуванню (№ 2046-VІІІ).

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги та зміну вироку суду з зазначених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про законність та обгрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши, та обміркувавши над доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 31.03.2021 щодо ОСОБА_7 відповідає.

Зокрема, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом та в повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст.94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у житло, що завдала значної шкоди потерпілому, колегія суддів визнає правильною.

Покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65, 67 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, при встановлені обставин, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, при невстановленні обставин, що його обтяжують, і обгрунтовано призначив покарання в межах санкції статті КК України у виді позбавлення волі на певний строк та на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2019 року у виді позбавлення волі на певний строк, більш суворим, остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, суд першої інстанції у строк відбування остаточного покарання зарахував частину відбутого покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2019 року період з 07 листопада 2018 року по 30 березня 2021 року включно, з розрахунку один день позбавлення волі за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання у виді позбавлення волі вирішив рахувати з 31 березня 2021 року.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо незастосування судом першої інстанції закону, який підлягав застосуванню (Закон № 838-VІІІ від 26.12.2015) та застосування закону, який не підлягав застосуванню (№ 2046-VІІІ), колегія суддів виходить з того, що покарання призначається, зокрема, за сукупністю кримінальних правопорушень (ст.70 КК України).

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено місцевим судом під час ухвалення оскаржуваного вироку, вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.04.2019 ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі.

При цьому, із зазначеного вироку вбачається, що злочини ОСОБА_7 вчинені у 2018 році. В свою чергу, згідно оскаржуваного вироку від 31.03.2021, ОСОБА_7 засуджено за злочини, вчинені ним у 2017 році.

З урахуванням того, що в ході розгляду справи місцевим судом встановлено, що ОСОБА_7 винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку (вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.04.2019), судом першої інстанції законно остаточне покарання останньому призначено за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, призначивши йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд при ухваленні вироку не застосував закон, який підлягав застосуванню, застосувавши закон, який не підлягав застосуванню, оскільки Закон від № 838-VІІІ від 26.11.2015 втратив чинність 21.06.2017, тоді як ОСОБА_7 вчинено злочини в липні 2017, тобто після втрати чинності вказаним Законом та набранням чинності Законом № 2046-VІІІ від 18.05.2017.

Крім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 не обирався запобіжний захід у даному кримінальному провадженні, в зв`язку із чим строк відбування покарання останньому у виді позбавлення волі судом першої інстанції вирішено рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 31 березня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.407, ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
у х в а л и л а:

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 31 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_14 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді