Справа № 175/1261/21
Провадження № 1-кп/175/73/21
Ухвала

Іменем України

30 вересня 2021 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

а також представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001695 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Первомайськ Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на посаді технічного директора ТОВ «ВД СТАР», проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

01.04.2021 року на розгляд Дніпропетровського районного суду з Центральної окружної прокуратури міста Дніпра надійшов обвинувальний акт від 29.03.2021 року (з додатками) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001695 від 11.09.2020 року, по якому 11.03.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

05 квітня поточного року ухвалою судді обвинувальний акт призначений у підготовче засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити судовий розгляд за участю сторін, потерпілого та його представника. Будь-яких клопотань не мав. Не заперечував проти прийняття цивільного позову потерпілого, але вважав передчасним накладення арешту на майно обвинуваченого без конкретного визначення такого майна.
14.05.2021 року до канцелярії суду від імені ОСОБА_10 подана позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. З метою забезпечення позову просив накласти арешт на все майно, яке належить обвинуваченому.
Представник потерпілого підтримав позицію прокурора та просив прийняти до розгляду цивільний позов, а питання щодо його забезпечення шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_11 залишив на розгляд суду. Інших клопотань не мав.

27.05.2021 року до канцелярії суду від імені захисника ОСОБА_4 подано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України. З посиланням на практику ЄСПЛ і на недотримання положень ст.2, п.13 ч.1 ст.3, ч.4 ст.110 КПК України, захисник вважає, що фактичні обставини та формулювання обвинувачення викладенні в обвинувальному акті є неконкретними та суперечливими, тоді як обвинувальний акт не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей. Зазначає, що в обвинувальному акті не вказана конкретна смуга руху, на якій відбувся наїзд на пішохода; невірно вказана назва міста Підгородне та ім`я самого обвинуваченого. Долучений Реєстр матеріалів досудового розслідування у порушення вимог ст.109 КПК України містить невідповідності у прізвищі потерпілого та не містить інформації про проведенні експертизи.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання та просила його задовольнити. Не заперечувала проти прийняття цивільного позову, копію якого завчасно отримала від представника потерпілого та надали відзив на позов, але вважала передчасним його забезпечення шляхом арешту майна підзахисного. Інших клопотань не мала.

Обвинувачений підтримав позицію захисника, інших клопотань не мав.

Вислухавши думку учасників підготовчого засідання, дослідивши обвинувальний акт (з додатками) та цивільний позов потерпілого, суд встановив наступне.

Кримінальне провадження відповідно до ч.1 ст.31, ч.1 ст.32 КПК України підсудне Дніпропетровському районному суду і підлягає судовому розгляду суддею одноособово.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України або зупинення провадження, суд не вбачає.

За приписом п.2 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувальний акт містить невірні відомості щодо імені обвинуваченого, що формально свідчить про невідповідність обвинувального акта вказаним вимогам процесуального закону.

Однак, під час проведення підготовчого судового засідання ОСОБА_12 надав паспорт громадянина України НОМЕР_1 , з якого убачається, що його ім`я ОСОБА_13 , а не ОСОБА_13 , як про це зазначено в обвинувальному акті.

Суд вважає можливим усунути в цій частині недолік обвинувального акта та уточнити вірне ім`я обвинуваченого, що не є безумовною підставою для повернення обвинувального акта.

В іншій частині обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, а тому підстави для повернення обвинувального акта відсутні.

Питання з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України в іншій частині та невідповідності Реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст.109 КПК України, які на думку захисника свідчать на користь повернення обвинувального акта, судом не розглядаються, оскільки знаходяться поза межами вимог ст.314 КПК України.

За таких обставин і за відсутності обмежень, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинувального акта до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін, потерпілого та його представника.

За приписом ч.4 ст.128 КПК України форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у цивільному порядку.

З огляду на викладене суд вважає, що позовна заява ОСОБА_14 , яка відповідає вимогам, встановленим ЦПК України до позовів, що пред`являються у цивільному порядку, і подана до початку судового розгляду, підлягає прийняттю до розгляду у кримінальному провадженні у відповідності до вимог ч.1 ст.128 КПК України.

З урахуванням того, що до вирішення судом у підготовчому засіданні питання прийняття цивільного позову, його копія вручена представником потерпілого стороні захисту і суду надано відзив на позов, суд не вбачає підстав для надання строку на відзив, як передбачає ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з пунктами 2 і 3 частини 2 цієї статті арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування можливе, якщо потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

За приписом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)…

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, цивільний позивач має право звернутися з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду з метою забезпечення цивільного позову. Проте, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Частина 8 статті 170 КПК України встановлює, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову… повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням…

Крім того, пункт 1 частини 5 статті 173 КПК України зобов`язує суд при постановленні ухвали про задоволення клопотання про арешт майна зазначити перелік майна, на яке накладено арешт.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу зазначених процесуальних норм слідує, що звертаючись з клопотанням про арешт майна, цивільний позивач має зазначити перелік і види майна, що належить арештувати, надавши відповідне підтвердження.

Як убачається з цивільного позову ОСОБА_14 , останній не надав суду підтверджуючих документів щодо належності обвинуваченому будь-якого майна станом на час подачі цивільного позову, що може призвести до порушення прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Суд звертає увагу, що у відповідності до п.1 ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» інформація про зареєстроване права на нерухоме майно та їх обтяжень, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків передбачених цим Законом, а відтак ОСОБА_15 самостійно може надати суду підтверджуючі документи належності обвинуваченому ОСОБА_9 майна, на яке він просить накласти арешт.

Оскільки позовна заява, в якій заявлено вимогу про забезпечення позову, не містить обґрунтування необхідності накладення арешту на все майно ОСОБА_16 , а також не містить належних доказів у підтвердження наявності у обвинуваченого будь-якого майна, на яке може бути накладено арешт, переліку і вартості цього майна, вимога ОСОБА_14 в цій частині позову не підлягає задоволенню.

Під час досудового розслідування ОСОБА_9 запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.128, 131, 170, 171, 173, 314-316, 369 КПК України, ст.ст.81, 178 ЦПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001695 відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09.30 годину 08.10.2021 року. Резервним днем судового засідання визначити 04.11.2021 року о 16.00 годині.

Усунути описку в обвинувальному акті щодо ім`я обвинуваченого та вважати вірним - ОСОБА_13 .

Клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору залишити без задоволення.

Прийняти до розгляду у кримінальному провадженні позовну заяву потерпілого ОСОБА_10 про стягнення моральної та матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вимогу потерпілого ОСОБА_10 у позові в частині накладення арешту на все майно, яке належить ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Судове засідання провести за участю прокурора, потерпілого, його представника, захисників та обвинуваченого.

Ухвала в частині відмови в накладені арешту може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпропетровський районний суд.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1