№ 336/177/20
провадження № 1кп/336/178/2021
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження № 0003173 від 03.12.2019 року, № 0000360 від 17.04.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

04.02.2018 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.02.2008 р. іспитовий строк скасований, засуджений направлений для відбування призначеного судом покарання у виді 3 років позбавлення волі;

13.02.2009 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2,3 ст.185, ст.70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15.02.2010 р. вирок суду змінений, виключена ч.3 ст.185 КК України та посилання на застосування ст.70 КК України, остаточно призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

10.12.2012 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

16.02.2017 р. Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2,3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 р. в денний час, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з доволу власниці домоволодіння ОСОБА_5 мешкав в її будинку АДРЕСА_3 , де користуючись відсутністю власниці та інших осіб, шляхом вільного доступу, за допомогою сили рук зняв з навісів двостворчаті металеві ворота з розміром однієї половини 1,8 м х 1,5 м, загальним розміром 3 м х 1,8 м виготовлені із металевих кутників висотою та шириною ребер 50 мм, товщиною металу 2 мм та двох листів, товщиною металу 2 мм, розмір кожного 1,8 х 1,5 м, загальною вагою 104 кг, вартість яких згідно висновку експерта № 1224 від 22.04.2020 складає 457,60 грн. (1 кг брухту чорного металу 4,40 грн.) з якими покинув місце вчинення злочину, розпорядившись у подальшому тим самим, викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

Далі, не зупиняючись на досягнутому, реалізуючи свій первинний єдиний умисел, у жовтні 2019 р. в денний час, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з дозволу власниці домоволодіння ОСОБА_5 мешкав в її будинку АДРЕСА_3 , де користуючись відсутністю власниці та інших осіб, шляхом вільного доступу, за допомогою лопати викопав з ґрунту у дворі два металевих швелера довжиною 2,5 м кожен, товщиною металу 5 мм, з шириною та висотою ребер 100 мм, вагою 28 кг один, загальною вагою 56 кг та одну металеву трубу, довжиною 2 м, діаметром 100 мм, товщиною металу 5 мм, вагою 23 кг, вартість яких згідно висновку експерта № 1224 від 22.04.2020 складає 302,57 грн. (1 кг брухту чорного металу 3,83 грн.) з якими покинув місце вчинення злочину, розпорядившись у подальшому тим самим, викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на зазначену суму.

02.12.2019 р. приблизно о 12.30 год., знаходячись на зупинці громадського транспорту «вулиця Іванова» біля будинку 64 по пр.Моторобудівників в м.Запоріжжі, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 , наніс останньому удар рукою в область лівого ока від якого останній впав на землю, та продовжив наносити удари руками і ногами в область голови та тулуба, спричинивши потерпілому синці лівої ділянки очної ямки з розповсюдженням на ліву лобну ділянку, в ділянках носа, підборіддя, тім`яній ділянці, садно в ділянці правої кисті; крововиливи на слизових оболонках верхньої і нижньої губ ліворуч які, відповідно до висновку експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗМР № 1111 від 04.12.2019 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Разом з цим, 02.12.2019 р. приблизно о 12.30 год., ОСОБА_6 , внаслідок виниклого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів і з метою власного збагачення, знаходячись на зупинці громадського транспорту «вулиця Іванова» біля будинку № 64 по пр.Моторобудівників, не зважаючи на зауваження потерпілого ОСОБА_7 , який намагався зупинити протиправні дії невідомого чоловіка, ОСОБА_6 продовжив свій злочинний умисел та відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон марки «Sigma», модель X-treme PQ24, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору вартість якого становить 2899,13 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 02.12.2019 р., попрямував до ломбарду ПТ «Клімчук і Компанія «Ломбард Капітал», що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, 129-а, де заклав вищевказаний мобільний телефон шляхом укладання договору фінансового кредиту на ім`я особи, яка не була поінформована про злочинні дії ОСОБА_6 , розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2899,13 грн.

В процесі судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.186 КК України визнавав частково, та у повному обсязі визнав вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України.
Після зміни обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, вину у вчиненні злочинів визнав в повному обсязі та пояснив, що 02 грудня 2019 р., в денний час, знаходився на зупинці громадського транспорту разом з цивільною дружиною та малолітньою дитиною. Потерпілий ОСОБА_7 , під надуманим приводом став ображити його дружину ОСОБА_8 та вдарив дитину по руці. Не реагуючи на зауваження, потерпілий став рухатись у напрямку обвинуваченого, а той, в свою чергу наніс ОСОБА_7 удар в обличчя, від чого останній впав на землю, потім він завдав потерпілому ще декілька ударів. Під час бійки з кишені потерпілого випав мобільний телефон, який ОСОБА_6 підняв та покинув місце пригоди. Згодом попрохав знайомого здати мобільний телефон до ломбарду, грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Також надав пояснення, що зі згоди ОСОБА_5 мешкав в її будинку АДРЕСА_3 . У вересні 2019 р. зняв з навісів двостворчаті металеві ворота, які здав на металобрухт. Аналогічним чином він викрав у жовтні 2019 р. два металевих швелера. У вчиненому розкаявся.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_9 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Вивчивши обставини кримінального провадження за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст.125, ч.2 ст.186 КК України та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним.

Окрім визнання вини ОСОБА_6 його винуватість підтверджена сукупністю досліджених судом доказів.

Так, допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що на початку грудня 2019 р. він знаходився біля кіоску, розташованому на зупинці громадського транспорту «вул.Іванова». До кіоску підійшла дівчина з дитиною. Коли дитина рукою залізла до його кишені, ОСОБА_7 зробив матері зауваження. В цей час до них підійшов ОСОБА_6 та став заступатися, їх конфлікт переріс у бійку, в процесі якої обвинувачений вдарив його в обличчя, від чого ОСОБА_7 впав на землю, після чого наніс ще декілька ударів. Від падіння з кишені його куртки випав мобільний телефон, який ОСОБА_6 підняв та покинув місце пригоди.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що є цивільною дружиною обвинуваченого. В грудні 2019 р., тримаючи на руках дитину, знаходилась біля кіоску по вул.Іванова в м.Запоріжжі. В цей час ОСОБА_7 , з незрозумілих їй причин, став лаятися на неї та дитину. Коли підійшов ОСОБА_6 між ним та ОСОБА_7 сталася бійка. Згодом, коли вже знаходились у громадському транспорті дізналась, що чоловік заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.70-72), ОСОБА_7 впізнав на фото № 2 ОСОБА_6 , як особу, яка 02.12.2019 р. на зупинці ГТ «вул.Іванова» спричинила йому тілесні ушкодження та заволоділа мобільним телефоном.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фітознімками (а.с.73-75), ОСОБА_12 на фото № 2 впізнав ОСОБА_6 , та вказав, що з обвинуваченим перебував у дружних стосунках. 02.12.2019 р. йому зателефонував обвинувачений та запропонував зустрітись. Коли вони зустрілись, ОСОБА_6 попрохав ОСОБА_12 закласти до ломбарда мобільний телефон за паспортом свідка, на що той погодився.

З протоколу огляду предмета від 04.12.2019 р. комп`ютерного диска марки «CD-R марки ALERUC», який визнано речовим доказом (а.с.77-80, 81) судом встановлено, що 02.12.2019 р. ОСОБА_12 заходив до приміщення ломбарду ПТ «Клімчук і компанія «Ломбард капітал» та тримав у руках мобільний телефон. Через нетривалий проміжок часу до приміщення ломбарду зайшли ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .

Договір про надання фінансового кредиту та застави № 1906141 від 02.12.2019 р., за яким предметом застави є мобільний телефон марки «Sigma» X-treme PQ24, імеі НОМЕР_1 , імеі НОМЕР_3 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.82, 83-84, 85).

Відповідно до висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 346 від 05.12.2019 р. (а.с.131-136) ринкова вартість мобільного телефону марки «Sigma» X-treme PQ24, який був придбаний 01.10.2019 р. та з того часу перебуває у експлуатації, станом на 02.12.2019 р. складає 2899,13 грн.

Згідно висновку експерта № 1111 від 05.12.2019 р. (а.с.129), синці лівої очної ямки з розповсюдженням на ліву лобну ділянку, в ділянці носа, в ділянці підборіддя, тім`яній ділянці; садно в ділянці правої кисті; крововиливи на слизових оболонках верхньої і нижньої губ ліворуч у ОСОБА_7 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеному в обставинах справи.

Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочинів, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_6 в їх вчиненні.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження; за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 вчинив нетяжкі та тяжкий злочини. Обвинувачений має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше неодноразово засуджений, вчинив кримінальні правопорушення в період іспитого строку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім задля досягнення цілей кримінального покарання та убезпечення суспільства від можливих протиправних посягань обвинуваченого, необхідно призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі.

На переконання суду, відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, за вчинення злочинів, з випробуванням, виходячи з того, що обвинувачений раніше був неодноразово засуджений, вчинив низку злочинів за нетривалий проміжок часу в період іспитового строку, що явно свідчить про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення. При призначенні покарання судом також враховано висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

З урахуванням обставин справи та даних про особу, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням покарання в межах санкцій статей КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 слід застосувати положення ст.71 КК України та врахувати покарання, призначене за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.02.2017 р.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 795 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений заявлений цивільний позов визнав у повному обсязі.

Приймаючи до уваги позицію цивільного відповідача, суд дійшов висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню шляхом стягнення 795 грн. з обвинуваченого на користь потерпілої.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, суд вважає, що на підставі ст.ст.122, 124 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст.125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків невідбуту частину покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.02.2017 року частково приєднати до призначеного покарання та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 шкоду, завдану злочином в сумі 795 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні в сумі 150 грн.

Речові докази:

комп`ютерний диск «CD-R марки ALERUC»; договір про надання фінансового кредиту та застави № 1906141 від 02.12.2019 р., долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1