Справа № 159/2985/19
Провадження № 1-кп/159/34/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002097 від 24 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковель Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , 24 вересня 2018 року, близько 00 год. 10 хв., перебуваючи на території загальноосвітньої школи I-III ступеня №2, що знаходиться за адресою м.Ковель, вул.Сухомлинського,2 діючи умисно, протиправно, керуючись метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень іншій особі, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, під час конфлікту, який виник раптово, на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_6 ряд ударів в різні частини тіла в тому числі голову та ділянку грудної клітки, внаслідок чого спричинив потерпілому багаточисленні тілесні ушкодження, а саме:

-садна слизової верхньої губи справа, синців грудної клітки справа і зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, садна лоба справа та правої скроневої ділянки волосистої частини голови, рани лівої брови з переходом на верхню повіку лівого ока, гематоми обох повік правого ока, гематоми обох повік лівого ока з переходом на ліву щоку, крововилив в кон`юктиву лівого очного яблука з контузією легкого ступеня, садна спинки носа, уламкового перелому кісток носа без зміщення які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

В судовому засідання обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що саме він будь-яких ударів по тілу потерпілого не наносив і відповідно не заподіяв йому тілесних ушкоджень.

В ході слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_4 відтворив події 24.09.2018 року, при цьому ствердив, що до нього підійшов ОСОБА_6 та намагався двічі його вдарити однак він відхилився. Тоді ОСОБА_6 спіткнувся за сходинку та впав обличчям до низу. Намагаючись піднятись знову впав. В цей час інша особа притиснула його до дверей, а коли він вирвався та спустився до низу та потерпілий намагаючись його наздогнати знову впав. Він також показав, що ОСОБА_6 і в подальшому падав, вже перебуваючи неподалік відділення зв`язку.

Незважаючи на не визнання своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення його вина доведена сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні об`єктивних доказів, які суд відносить до належних та допустимих і покладає в основу обвинувального вироку.

Так, у відповідності до Витягу з ЄРДР 24.09.2018 року розпочато досудове розслідування за ч.1 ст.125 КК України, яке в подальшому було перекваліфіковане на ч.2 даного закону, по факту умисного заподіяння ОСОБА_6 24.09.2018 року, близько 00 год 30 хв, поблизу приміщення загальноосвітньої школи №2 м.Ковеля візуально знайомою для потерпілого особою по імені ОСОБА_8 на підставі його заяви в правоохоронні органи 24.09.2018 року в якій він вказав, що ця особа заподіяла йому тілесні ушкодження, наносячи удари в обличчя та по тулубу.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , показав, що раніше перебував з батьками обвинуваченого у приятельських стосунках. З обвинуваченим знайомим не був, однак знає його візуально як їх сина по імені ОСОБА_8 .

23.09.2018 року до пізньої пори разом з дружиною ОСОБА_9 перебував на весіллі де вживав спиртні напої, при цьому перебував в стані алкогольного сп`яніння, однак цей стан не позбавляв його можливості вільно рухатись, розмовляти, оцінювати навколишню обстановку. Тоді ж після святкування він та дружина, а також його сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повертались додому і проходили через подвір`я ЗОШ №2 м.Ковеля. На вхідних сходинках в приміщенні школи перебували молоді хлопці та дівчата і хтось з них викрикнув в їх адресу, однак, що саме пригадати не може. Тоді він попрямував до цих осіб з метою зробити зауваження, оскільки ті перебували на території навчального закладу в нічний час. Коли він підійшов до них то візуально знайомий йому юнак по імені ОСОБА_8 , як пізніше стало відомо обвинувачений ОСОБА_4 , раптово наніс удар в ділянку голови від якого він впав на сходинки, що ведуть в приміщення школи. Одночасно відчув нанесення ударів в різні частини тіла від яких втратив свідомість, а коли намагався піднятись по його тілу знову наносились удари.

Категорично ствердив, що удари наносив саме обвинувачений, проте чи наносили удари інші особи він стверджувати не може так як втрачав свідомість, а тому більш конкретно пояснити про ці обставини не може. Пригадує, як він піднявшись попрямував до зупинки автомобільного транспорту і до нього знову підбіг обвинувачений при цьому тримаючи розбиту пляшку в руках і намагався повторно його вдарити, однак цьому завадили його друзі які підбігли до них. Потерпілий також категорично ствердив, що подробиці подій точно не пригадує, не в результаті вживання алкоголю, а ця обставина є наслідком отриманих травм.

Підтвердив також, що в результаті скоєння кримінального правопорушення відносно нього він поніс як матеріальні так і моральні збитки, тобто шкоду. Так його одяг, а саме сорочка та штани були повністю закривавлені і частково пошкодженні(розірвані), а тому для подальшого використання за призначенням не придатні. Ствердив також, що його взуття було в крові. На лікування також були затрачені особисті кошти, що підтверджено відповідними документами. Він також переніс великі психічні страждання від нанесених тілесних ушкоджень. Із зазначених підстав просить заявлений позов задовольнити повністю. На обранні суворого покарання обвинуваченому не наполягає.

Об`єктивність показань потерпілого та доведеність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, а також спростування доводів сторони захисту підтверджено наступним.

Так в ході судового розгляду свідок ОСОБА_12 показала, що дійсно 23.09.2018 року разом з потерпілим, тобто її чоловіком, перебували на святкуванні весілля і фактично опівночі повертались додому разом із сусідами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Проходячи через подвір`я шкоди №2 м.Ковеля на сходинках при вході в приміщення побачила групу молодих хлопців та дівчат які на її думку розпивали спиртне та голосно себе поводили і хтось із присутніх щось викрикнув в їх адресу. Тоді ж ОСОБА_6 направився в їх сторону з метою зробити зауваження. Вона в цей час знаходилась осторонь, а коли почула « ОСОБА_15 б`ють» кинулась до них та побачила, що потерпілий лежав на бруківці. Вона бачила, про що заявила категорично, що саме ОСОБА_16 наносив численні удари в різні частини тіла потерпілого.

Дані показання свідка в цілому узгоджуються з обставинами які були відтворенні під час проведення слідчого експерименту у відповідності з яким свідок ОСОБА_12 вказала на механізм нанесення ударів в різні частини тіла потерпілого коли той знаходився на землі в тому числі голову та тулуб.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердив показання потерпілого та свідка ОСОБА_18 в тій частині, що вони разом повертались з весілля через подвір`я школи № 2 в місті Ковелі та бачили на сходинках школи групу молодих хлопців та дівчат, які голосно себе поводили. Про подальший розвиток подій не пригадує, оскільки хтось із цих осіб високого зросту наніс удар в ліву частину обличчя в результаті чого він впав та втратив свідомість, а коли прийшов до свідомості то навколо вже нікого не було.

Наступного дня від ОСОБА_19 , який також перебував з ними, дізнався, що молоді хлопці збили його з ніг і продовжили наносити удари по його тілу ногами. На даний час може ствердити, що коли наносили удари йому в лежачому стані, то вони не були надто сильними, а тому може зробити висновок про нанесення їх дівчатами. Свідок ствердив, що йому були заподіянні тілесні ушкодження, однак з приводу їх заподіяння він в правоохоронні органи не звертався.

Свідок ОСОБА_10 також підтвердив, що під час конфлікту на подвір`ї школи, хтось із присутніх які перебували на сходинках наніс удар в обличчя, можливо ногою, після цього він впав і знепритомнів.

Свідок також показав, що пригадує, як він намагався відтягнути від потерпілого якогось хлопця який наносив удари. Хто наніс йому удар він не знає, а коли лежав на землі то бачив як ОСОБА_20 били ногами дівчата. Може ствердити, що він був очевидцем як наносив ОСОБА_21 удари ОСОБА_22 .

Отже, судом з достовірністю встановлено і цього фактично не оспорюють сторони кримінального провадження, що в ході конфлікту який виник 24.09.2018 року на території школи №2 м.Ковеля по тілу потерпілого ОСОБА_22 , свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 були умисно нанесені удари в різні частини тіла.

З приводу встановлених обставин обвинувачений категорично ствердив, що ні він, ні його знайомі хлопці та дівчата нікому в тому числі потерпілому ударів не наносили.

Однак таке твердження обвинуваченого та свідків, які перебували з ним, повністю спростовано наведеними вище доказами, а також висновками первинної та додаткової судово-медичних експертиз і неодноразовими показаннями судово-медичного експерта з цих підстав.

Так в ході досудового слідства було призначено та проведено судово-медичну експертизу потерпілого. На вирішення експерта були поставлені наступні питання:

1.Які тілесні ушкодження були відмічені на тілі ОСОБА_6 , їх локалізація, характер, механізм утворення?

2.Який ступень тяжкості даних тілесних ушкоджень?

3.Чи могли утворитися тілесні ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту?

4.Яку кількість ударів та куди саме було нанесено ОСОБА_6 .?

5.Чи відповідає давність нанесення тілесних ушкоджень періоду вказаного в ухвалі суду?

В ході проведення експертизи були встановлені наступні фактичні обставини, а саме при огляді потерпілого були виявлені та описані наявні тілесні ушкодження. Експертом досліджувалась медична картка стаціонарного хворого в якій зазначено заключний медичний діагноз: закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, тулуба, рук та ніг, контузія легкого ступеня лівого очного яблука, рвана рана брови зліва, підшкірні крововиливи обох повік обох очей, центральний хоріоретиніт лівого ока.

З врахуванням дослідженого та поставлених питань експертом надано Висновок 14.11.2018 року за №245 у відповідності з яким у громадянина ОСОБА_6 при проведенні судово-медичної експертизи відмічені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, саден лоба справа та правої скроневої ділянки волосистої частини голови, рани лівої брови з переходом на верхню повіку лівого ока, гематоми обох повік правого ока, гематоми обох повік лівого ока з переходом на ліву щоку, крововиливу в кон`юктиву лівого очного яблука з контузією її легкого ступеня, садна спини носа, уламкового перелому кісток носа без зміщення, садна слизової верхньої губи справа, синців грудної клітки справа і зліва, множинних саден верхньої третини правого передпліччя, садна лівого коліна, забою м`яких тканин рук та ніг, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів руками та ногами людини, в час, вказаний в ухвалі суду в медичній документації і потерпілим, і за ступенем тяжкості відноситься до категорії садно слизової верхньої губи справа, множинні садна правого передпліччя та садно лівого колінного суглобу, синці грудної клітки зліва та справа легких тілесних ушкоджень, закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку, садна лоба справа та правої скроневої волосистої частини голови, рана лівої брови з переходом на верхню повіку лівого ока, гематома обох повік правого ока, гематома обох повік лівого ока з переходом на ліву щоку, крововилив в кон`юктиву лівого очного яблука з контузією її легкого ступеня, садно спинки носа, уламковий перелом носа без зміщення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. По тілу громадянина ОСОБА_6 було нанесено не менше 10 ударів. Тілесне ушкодження у громадянина ОСОБА_6 у вигляді садна лівого коліна могло утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту.

В ході судового розгляду за клопотанням сторони захисту з метою перевірки показань свідків, які перебували на місці події було доручено слідчому провести з участю їх, а також свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та обвинуваченого слідчих експериментів.

Після їх проведення та дослідження в судовому засідання було призначено додаткову судово-медичну експертизу на вирішення якої поставлені наступні питання:

1.Які тілесні ушкодження, що виявлені на тілі потерпілого могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, а які від нанесення ударів руками та ногами по тілу потерпілого?

2.До якого ступеня тяжкості відносяться тілесні ушкодження які утворились від падіння з висоти власного зросту, а також в результаті ударів руками та ногами по тілу потерпілого ОСОБА_22 ?

Згідно наданого додаткового висновку на тілі потерпілого були виявлені тілесні ушкодження які зазначені в первинному висновку експерта. Крім цього вказано, що множинні садна верхньої третини правого передпліччя, садна лівого коліна могли утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту на тверду поверхню, а всі інші могли утворитись від нанесення ударів руками та ногами людини по тілу потерпілого.

В судовому засідання судово-медичний експерт ОСОБА_27 показав, що первинний висновок експертизи відповідає встановленим обставинам і цим висновком надано вичерпні відповіді на поставлені в ухвалі слідчого судді питання. Даючи висновок він безпосередньо оглядав потерпілого, вивчав медичну документацію.

При проведенні додаткової експертизи за ухвалою суду він брав до уваги вказані вище обставини, а також приймав безпосередньо участь при проведенні слідчих експериментів та враховував показання свідків наданих в ході даної слідчої дії.

Не виключає можливість розбіжностей у його відповідях слідчому при проведенні слідчих експериментів і з наданим висновком додаткової експертизи, однак це жодним чином не впливає на вірність і достовірність висновку експерта. Ним було визначено тілесні ушкодження, які могли утворитись в результаті падіння на тверду поверхню і які утворились від нанесення ударів. Саме ці тілесні ушкодження мали обмежену контактуючу поверхню, а тому слід вважати як нанесені твердим предметом-можливо руками, ногами.

Категорично ствердив, що висновок первинний та додаткової експертизи не мають суперечностей та протирічь і відповідають встановленим фактичним обставинам по справі і дані саме в залежності від поставлених питань.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що вони в цілому співвідносяться між собою, підтверджують один одного, не мають суттєвих суперечностей, що дає підстави суду прийти до однозначного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і вірність кваліфікації за цим законом на досудовому слідстві.

Як встановлено із висновку додаткової судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у вигляді множинних саден верхньої третини правого передпліччя, садна лівого коліна могли утворитися від падіння з висоти власного зросту, а відтак суд виключає із обвинувачення заподіяння цих тілесних ушкоджень, оскільки докази в їх умисному заподіянні відсутні.

В ході судового розгляду були допитані також свідки, які були очевидцями події, і з ними за ухвалою суду було проведено слідчі експерименти з метою перевірки їх показань. Після чого було призначено і проведено додаткову судово-медичну експертизу Висновок якої проаналізовано вище.

Так в ході допиту , як свідків та при проведенні слідчих експериментів за участю ОСОБА_25 , ОСОБА_28 останні показали та відтворили на місці подію очевидцями якої вони були. Із показань останніх слідує, що після отримання дзвінка від обвинуваченого виїхали на місце пригоди та побачили як по вулиці рухались їх син та потерпілий ОСОБА_22 . При цьому останній наздоганяв ОСОБА_21 , розмахуючи руками, а потім зачепився та впав обличчям на тверду поверхню. Коли його підняли то побачили пляму крові на місці де він впав, а також закривавлене обличчя.

Свідки ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 в судовому засіданні та при проведенні слідчих експериментів показали та відтворили на місці події, які мали місце 24.09.2018 року, в нічну пору, на території 2 загальноосвітньої школи міста Ковеля і очевидцями яких вони стали.

Так вказані свідки показали, що всі разом в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 відпочивали на території вказаного навчального закладу в нічний час, спілкуючись між собою і знаходились на бетонних сходинках в приміщенні школи. Поряд з ними проходила жінка і троє чоловіків які між собою говорили. Тоді ж до них підійшов, як зараз відомо потерпілий ОСОБА_22 з яким у ОСОБА_4 виник конфлікт.

Дані показання свідків в цілому не мають істотних суперечностей у зазначеній частині.

В іншій частині вказані свідки показали, а саме:

- ОСОБА_30 ствердила, що слідуючи поряд з ними потерпілий ОСОБА_22 почав кричати на них і підійшовши спіткнувся за сходинку та впав животом і грудьми на ОСОБА_34 . Коли хлопці підняли його то вона побачила кров на обличчі останнього та в цей час підбігла дружина потерпілого і відштовхнула хлопців в сторону. Куцик в цей момент знову впав обличчям доверху, а коли намагався зійти зі сходинок впав обличчям до низу, а в подальшому піднявшись намагався навздогнати ОСОБА_21 і знову впав на тверду поверхню.

- ОСОБА_31 ствердила , що до них підійшов ОСОБА_22 та висловився « ОСОБА_35 що я тута» і спіткнувшись впав обличчям на бетонні сходинки і частково на її ногу. Тоді ОСОБА_21 намагався його підняти і в цей момент до нього підбіг інший чоловік та схопивши обвинуваченого притиснув до вхідних дверей. Вирвавшись від нього ОСОБА_21 втік, а ОСОБА_22 в цей час намагався наздогнати обвинуваченого і спускаючись зі сходинок впав обличчям до низу, піднявшись знову намагався наздогнати ОСОБА_21 і в третє впав обличчям до низу на тверду поверхню.

ОСОБА_32 показала, що коли вона разом з іншими стояла на сходинках приміщення школи то хтось штовхнув її у праве плече і в цей час дівчата почали відходити з даного місця. Тоді побачила як впав потерпілий, однак з якої причини пояснити не може. Після падіння він лежав на правому боці і на своїй руці. ОСОБА_21 який стояв на відстані одного метра також впав , проте чого саме їй також не відомо. Коли піднявся ОСОБА_22 то знову впав і в цей час ОСОБА_21 притиснув до дверей інший чоловік. До ОСОБА_22 підбігла його дружина яка випадково сіла на нього. Після цього ОСОБА_22 намагаючись наздогнати ОСОБА_21 знову впав на бруківку, проте як саме не бачила.

- ОСОБА_36 ствердив, що коли ОСОБА_22 підійшов до сходинок то ОСОБА_21 стояв навпроти і запитував, що той хоче. ОСОБА_22 в свою чергу тулубом відштовхнув від себе ОСОБА_21 і піднявшись вище по сходинках зачепився та впав обличчям на бетонну поверхню при цьому зачепивши частково ОСОБА_37 . ОСОБА_21 намагався підняти потерпілого проте в цей момент підійшов чоловік, який ішов з ОСОБА_22 і притиснув ОСОБА_21 до дверей школи. Коли піднявся ОСОБА_22 то замахувався на ОСОБА_21 який на той час стояв внизу в результаті чого потерпілий впав проте, як саме він не бачив. В подальшому ОСОБА_22 ще раз падав на бруківку наздоганяючи ОСОБА_21 . В подальшому ОСОБА_21 зателефонував своїм батькам і в цей час ОСОБА_22 наздогнавши ОСОБА_21 вдарив його в спину від чого той впав, а на нього впав також і ОСОБА_22 .

Вказані свідки категорично заперечили факт нанесення ударів як по тілу потерпілого так і свідків ОСОБА_23 і ОСОБА_24 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 та в ході проведення з ним слідчого експерименту ствердив, що працюючи охоронцем школи в нічний час почув якісь звуки що долинались зі сторони вхідних дверей. Відкривши двері побачив як незнайома йому людина спіткнувшись падає. Тоді ж побачив багато людей в тому числі жінку яка бігала і чоловіка старшого віку. Запитавши що сталось, почав піднімати . як йому зараз відомо ОСОБА_22 і бачив на ньому закривавлене обличчя та кров на сорочці. На його запитання ОСОБА_22 не відповів, а запитавши у жінки почув у відповідь, що вона викликає поліцію. Свідок ствердив також, що бачив як ОСОБА_22 намагався наздогнати обвинуваченого і спіткнувшись за бордюрний камінь впав на тверде покриття. Про обставини бійки йому нічого не відомо.

Даючи аналіз наведеним вище показанням свідків, які відпочивали разом з обвинуваченим слід прийти до висновку що вони мають відповідні суперечності та не відповідають як показанням потерпілого та встановленим фактичним обставинам по справі, а також показанням свідка ОСОБА_39 .

Зважаючи на дані обставини суд приходить до переконання, що вони дані з метою ухилення свого товариша від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити також, що всі свідки, а також обвинувачений заперечили очевидні факти нанесення ударів як потерпілому так і свідкам ОСОБА_23 та ОСОБА_24 .

Щодо заявлених клопотань про визнання доказів не допустимими.

В ході судового розгляду захисником обвинуваченого подані письмові клопотання про визнання недопустимими ряд доказів і зокрема:

-показання свідка ОСОБА_40 з тих підстав, що саме він вказував на нанесення удару обвинуваченим потерпілому в ділянку живота, проте ніяких тілесних ушкоджень у потерпілого в ході його огляду в даній ділянці не виявлено.

-показання свідка ОСОБА_18 , оскільки вона в судовому засіданні стверджувала про нанесення ударів обвинуваченим потерпілому в ліву та праву сторону тулуба, по спині в ділянці поясниці, по ногах у верхній та нижній частині, однак як встановлено таких тілесних ушкоджень на тілі потерпілого не виявлено.

-протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 , оскільки він суперечить іншим матеріалам справи, а саме висновку судово-медичної експертизи за №245 в частині локалізації та переліку тілесних ушкоджень.

-висновку судово-медичного експерта №245 від 14.11.2018 року, оскільки він суперечить показанням свідків, які зафіксовані в протоколах слідчих експериментів за участю експерта ОСОБА_27 . При проведенні експертизи експерту не були відомі обставини щодо механізму утворення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого.

-висновку додаткової судово-медичної експертизи, оскільки експерту не були надані матеріали кримінального провадження, а саме протоколи слідчих експериментів, відеофіксація слідчих дій та медична документація на потерпілого, тобто як такий, що складений з істотними порушеннями прав людини.

Розглянувши вказані клопотання про недопустимість доказів суд зазначає що воно не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Об`єктивно та з показань експерта слід прийти до висновку, що не кожен удар по тілу людини має обов`язковий наслідок отримання тілесних ушкоджень.
Крім того показання свідка чи проведення з ним слідчого експерименту в порядку визначеному КПК жодним чином не може визнаватись недопустимим доказом, а може оцінюватись судом як неправдиві показання.
Що стосується визнання недопустимими висновків експерта то також слід зазначити, що така вимога є також безпідставною, оскільки вони складенні відповідно до методики обраної експертом, тобто безпосередній огляд потерпілого, вивчення медичної документації на хворого та безпосередня участь в ході проведення слідчих експериментів, що відповідає вимогам ч.3 ст.101 КПК України, відповідно до якої висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження.
Таким чином, даючи аналіз наведеним вище доказам у їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність факту скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто в умисному завданні потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я і вірною кваліфікацією дій обвинуваченого на досудовому слідстві за вказаним законом.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.
Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставини суд не знаходить.

Призначаючи вид та розмір покарання суд бере до уваги фактично скоєне

обвинуваченим, його ставлення до скоєного, те що він на даний час не навчається та не має постійного заробітку.

На переконання суду саме таке покарання у виді громадських робіт буде відповідати вимогам ст.65 КК України та особі винного і буде достатнім та справедливим.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. та 11798,16 грн майнової шкоди. Суд вважає обґрунтованою суму на відшкодування моральної шкоди, що становить 10000 грн. при цьому враховує глибину моральних та психічних страждань обвинуваченого, тяжкість і кількість заподіяних тілесних ушкоджень, необхідність стаціонарного лікування, позбавлення можливості порівняно тривалий час вести звичний спосіб життя.
Саме така сума на відшкодування моральної шкоди на переконання суду буде співмірною із тяжкістю заподіяних наслідків, виваженою та справедливою.
Зазначена сума відповідає вимогам ст.23, ст.1167 ЦК України та Постанові ВС України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди №4 від 31.03.1995 року.
Задовольняючи частково відшкодування майнової шкоди суд зазначає таке:
Потерпілим заявлено клопотання про відшкодування вартості сорочки -810 грн., штанів -2160 грн., взуття 2720 грн.
Враховуючи обставини скоєного правопорушення, кількість та характер нанесення тілесних ушкоджень, а також механізм їх нанесення, суд приходить до висновку про відшкодування вартості сорочки та штанів потерпілого, які були закривавлені та частково пошкодженні на суму 810+2160=2970 грн.
В частині стягнення вартості взуття суд приходить до висновку про відмову, оскільки не доведено, що вони мають пошкодження та непридатні для використання за призначенням.
Підлягають відшкодуванню потерпілому і понесені ним витрати на придбання ліків та медичних препаратів, які документально підтверджено на суму, що в загальному становить 5633,36 грн.
Крім того, потерпілим заявлено вимогу про відшкодування витрат понесену ним на правову допомогу в сумі 3000 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Виходячи з наведеного та приєднаних документів суд вважає обґрунтованою вимогу на суму 3000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати за проведення експертиз та речові докази відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд
ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт терміном на 200 (двісті ) годин.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної та матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 10000 ( десять тисяч грн.), майнову шкоду в розмірі 8603,36 (вісім тисяч шістсот три грн.36 коп.), а також 3000 (три тисячі ) витрат на правову допомогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому .

Головуючий: ОСОБА_1