Справа № 738/1533/21/ Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/165/22
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, в порядку апеляційного розгляду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2021 року відносно ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2021 року ОСОБА_6 , засудженого вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2017 року звільнено умовно - достроково від відбування основного покарання на не відбутий строк покарання на 07 місяців 08 днів позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд 1 інстанції зазначив, що ОСОБА_6 відбув відповідну частину строку покарання, стягнень не має, на профілактичних обліках не перебуває, не працевлаштований по причині досягнення пенсійного віку та незадовільного стану здоров`я, залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Духовне відрядження», з представниками адміністрації ввічливий та чемний, на зроблені зауваження реагує належним чином, що свідчить про його виправлення та перевиховання.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та відмовити захиснику в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі за період відбування покарання переважно характеризувався посередньо, оскільки допускав порушення норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, притягувався до дисциплінарної відповідальності, отримав догану від 26.05.2020 року та перебував на профілактичному обліку в установі як особа, схильна до допущення злісних порушень режиму утримання.

На думку апелянта, судом 1 інстанції не були враховані всі обставини в сукупності та залишено поза увагою, що засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, оскільки його поведінка за весь час відбування покарання не завжди була сумлінною.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_8 вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила відмовити в задоволенні апеляційних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора та представника установи відбування покарання, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_6 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2017 року засуджений за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 122 КК України з призначенням остаточного покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.06.2018 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.2017 року залишено без змін. Згідно ухвали Верховного Суду колегією суддів Касаційного кримінального суду від 28.08.2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 30.07.2018 року.

На час розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений з 30.07.2018 року перебуває в місцях позбавлення волі. За час перебування у Дніпровській УВП №4 порушень вимог встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, до суспільно корисної праці не залучався, заходи заохочення не застосовувалися. В Менській ВК 91 відбував міру покарання з 24.09.2018 р. по 24.05.2019 року. За час відбування покарання в установі характеризувався посередньо: дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконував. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заходи заохочення не застосовувалися. З 24.05.2019 р. по 23.08.2019 р. перебував в Бучанській ВК 85. За час відбування покарання в установі характеризувався посередньо: встановленого порядку відбування покарання не порушував, до суспільно корисної праці не залучався, розпорядок дня установи виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

В Менській ВК91 міру покарання відбуває з 23.08.2019 р. і по теперішній час. За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, розпорядок дня установи виконує.

Також встановлено, що засуджений за весь період відбування покарання мав 1 стягнення, однак відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України, визнається таким що стягнень не має.

В даному випадку, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, що дані обставини можуть свідчити про безвідповідальне ставлення засудженого, оскільки ніяким чином це не підтверджують.

Окрім того, за загальною характеристикою ОСОБА_6 є особою не конфліктною, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. З персоналом установи, з представниками адміністрації ввічливий та чемний, на зроблені зауваження реагує належним чином. Передбачені законодавством вимоги персоналу установи виконує. Товариські зв`язки підтримує із засудженими позитивної спрямованості. До негативних вчинків інших засуджених ставиться критично. Із рідних має брата та цивільну дружину. Стосунки з ними підтримує шляхом здійснення телефонних розмов та листуванням. Регулярно отримує посилки та передачі.

Приймає участь реалізації програм диференційованого виховного впливу та приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

На даний час засуджений ОСОБА_6 на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку з досягненням пенсійного віку та незадовільним станом здоров`я. До робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення не залучається. Залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», яку реалізує за планом.

Згідно медичної довідки від 03.11.2021 року, засуджений ОСОБА_6 неодноразово проходив курси стаціонарного лікування в медичній частині №91, Бучанівській БЛ№85 філії ЦОЗ ДКВС України в Київській області та КНП «Менська центральна районна лікарня». Засуджений є інвалідом ІІІ групи з 2013 року безстроково. На даний момент (станом на 03.11.2021 року), він знаходиться на стаціонарному лікуванні. Стан хворого тяжкий. Рекомендовано: обмеження фізичних навантажень, фізична праця, тривала ходьба, постійний прийом препаратів, диспансерний нагляд. На час розгляду апеляційної скарги стан останнього не покращився.

Сам факт, що за період відбування покарання засуджений не мав заохочень, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчинених злочинів та подання ним негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор як в суді першої, так і апеляційної інстанцій не навів.

Також апеляційний суд зазначає, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень. Крім того, виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання є обґрунтованими, тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 22 грудня 2021 року відносно ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4