Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/705/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2021 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ТОВ «Деражнянський молочний завод» ОСОБА_12 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000332 від 19 липня 2017 року, яким:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гатна Дережнянського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Деражнянський молочний завод», маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_11 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК України, ОСОБА_11 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експерта, у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 13575 грн. 15 коп.
Ухвалено про часткове задоволення цивільного позову ОСОБА_7 до ТОВ «Деражнянський молочний завод» та стягнуто з ТОВ «Деражнянський молочний завод» на користь ОСОБА_7 436 23 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 30000 грн. - моральної шкоди.
Позов ТОВ «Деражнянський молочний завод» до ОСОБА_11 залишено без розгляду.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Деражнянський молочний завод» ОСОБА_9 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення коштів з ТОВ на користь потерпілої ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Вважає, що суд при вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 , неправильно застосував норми матеріального права, а саме спеціального Закону, допустив однобічність та неповноту у дослідженні представлених потерпілою ОСОБА_7 доказів про розмір понесених нею витрат на лікування, а також не врахував, що ОСОБА_7 не дотримана спеціальна процедура позасудового отримання страхового відшкодування, яка передбачена статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» оскільки ОСОБА_7 з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Перша» не зверталась, що позбавило можливості страхову компанію провести розслідування події (страхового випадку) та визначити розмір належного потерпілій страхового відшкодування.

На думку апелянта, суд безпідставно прийняв до зміни до позовних вимог ОСОБА_7 в частині збільшення заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 503 023 грн., оскільки підприємство не отримувало від цивільного позивача та суду заяви про збільшення позовних вимог та доказів про додаткові витрати, у зв`язку з чим прийняв рішення без всебічного, повного, об`єктивного дослідження наявних у справі доказів та без належної їх правової оцінки.

Окрім того, у апеляційній скарзі представник зазначає, що заявлена ОСОБА_7 сума витрат на лікування, не відповідає вимогам ст..24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме критеріям обґрунтованості та наявності документального підтвердження із закладу охорони здоров`я.

Апелянт вважає, що при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 суд не взяв до уваги суму коштів в розмірі 7720 грн., яка була сплачена підприємством та 50 750 грн. отриманих потерпілої від обвинуваченого ОСОБА_13 , що підтверджується відповідними документами, що призвело на його думку до подвійного стягнення завданих збитків.

Крім того, суд безпідставно стягнув з ТОВ «Деражнянський молочний завод» вартість витрат, пов`язаних з участю ОСОБА_7 в судовому засіданні.

У запереченнях потерпіла ОСОБА_7 просить відмовити ТОВ «Деражнянський молочний завод» у задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а також безпідставність доводів апелянта, оскільки представник ТОВ «Деражнянський молочний завод» неодноразово ознайомлювався з матеріалами справи, в тому числі з квитанціями та додатками до цивільного позову, у зв`язку з чим мав можливість надати всі необхідні заперечення та зауваження до відповідних документів.

Окрім того, потерпіла зазначає, про те, що їй не було відомо про наявність відповідного полісу страхування цивільно-правової відповідальності ТОВ «Деражнянський молочний завод» і таких даних підприємство під час судового слідства не представило.

Стверджує, що ні цивільний відповідач ТОВ «Деражнянський молочний завод» ні обвинувачений ОСОБА_11 , заподіяну в результаті злочину матеріальну та моральну шкоду їй не відшкодовували.

Згідно з вироком, ОСОБА_11 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Так, 18.07.2017 близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_11 керуючи технічно справним вантажним фургоном-рефрижератором «Mercedes-Benz Atego 1618L», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ПРАТ «Деражнянський молочний завод», рухаючись в темну пору доби на 255 км + 728 м автодороги Київ - Одеса, зі сторони м. Одеса в напрямку м. Київ, на території Благовіщенського району, Кіровоградської області, під час руху грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ШДР України (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, в порушення вимог п.п. 10.1 та 12.1 ПДР України (п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечну швидкість руху, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом, щоб не наражати на небезпеку інших учасників дорожнього руху та вірно оцінювати дорожню обстановку.

Під час руху та маючи об`єктивну можливість виявити автопоїзд у складі сідлового тягача Volvo FH 13.480 реєстраційний номер НОМЕР_2 та напівпричепу - контейнеровозу Gothaer SCF-24C, реєстраційний номер НОМЕР_3 , котрий стояв на узбіччі, за межами проїзної частини справа по ходу його руху, на горизонтальній ділянці, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та в порушення п.п. 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України (п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу ...; п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, .... повинен дотримувати безпечної дистанції ...; п. 13.3 Під час ….обїзду перешкоди ... необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожього руху...) без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, допустив частковий виїзд керованого ним транспортного засобу на узбіччя та внаслідок недотримання безпечної швидкості руху, дистанції та бокового інтервалу між останніми, допустив наїзд на вищезазначений напівпричіп - контейнеровоз у складі автопоїзда, що був залишений водієм ОСОБА_14 .

Всі вищевикладені невідповідні та протиправні дії водія ОСОБА_15 та порушення ним вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.1, 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів.

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди: пасажир вантажного фургона-рефрижератора «Mercedes-Benz Atego 1618L», реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №59 від 14.12.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді а) черепно-мозкової та черепно-лицьової травми: забій головного мозку, перелом кісток основи черепа в передній черепній ямці, перелом кісток носу, перелом передніх стінок гайморових пазух, рани голови та обличчя; б) тупа травма грудної клітини: забій м`яких тканини грудної клітини, рани тулуба, перелом лівих 6-7 ребер; в) тупа травма шийного відділу хребта: перелом дужки другого шийного хребця зліва та бокових мас, переломи 3-4 грудних хребців; г) тупа травма тазу: уламковий перелом верхньо-заднього краю правої кульшової западини з імпакцією криші кульшової западини з послідуючим ендопротезуванням правого кульшового суглобу; д) тупа травма кінцівок: рани правого стегна, правого колінного суглобу, уламковий перелом правого надколінка зі зміщенням уламків, перелом латерального мищелка правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рани тільної поверхні правої стопи, перелом медіальної кісточки правого гомілково-ступневого суглобу, відкритий перелом проксимального епіфізу п`ятої плюснової кістки.

При огляді станом на 03.12.2020 у громадянки ОСОБА_7 мається післятравматичний, правобічний коксартроз IV ступеню, стан після ендопротезування правого кульшового суглобу (2018 p.), вкорочення правої нижньої кінцівки до 2 см, незначна виражена комбінована контрактура в правому кульшовому суглобі, консолідований через ацетабулярний перелом таза праворуч, консолідований перелом мищелка правого стегна, стан після металоостеосинтезу, консолідований перелом правого наколінника, дегенеративне деструктивне захворювання хребта в грудному відділі II ступеню, після травматична клиновидна деформація тіл 3-4 хребців в грудному відділі -1 ступеню.

Деформаційні рубці м`яких тканин обличчя: вилицевої ділянки, спинки носа і внутрішнього кута лівої орбіти, як наслідок ран обличчя.

Даний стан знаходиться в прямому причинному зв`язку з травмою, яка мала місце травма 18.07.2017 року.

Тілесні ушкодження, які мали місце у громадянки ОСОБА_7 в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя під час їх спричинення, згідно п.п. 2.1.36, 2.1.3е, "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6.

Правобічний коксартроз IV ступеню, стан після ендопротезування, незначна виражена комбінована контрактура в правому кульшовому суглобі, призвели до стійкої втрати загальної працездатності і згідно «Таблицы процентов утрата общей трудоспособности в результате различных травм», ст. 137 б «Инструкции о порядке организации проведения врачебно-страховой экспертизы» від 08.01.1986 може бути визначена в 30% (тридцять відсотків).

Для усунення рубців м`яких тканин обличчя необхідне оперативне втручання (косметична операція), і тому вони є невиправними, тобто відповідно до п.п. 2.1.8 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року № 6 відносяться до категорії ТЯЖКИХ, оскільки знівечили обличчя ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, в дебатах думку представника цивільного відповідача ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, прокурора, потерпілу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти її задоволення, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , які залишили вирішення даного питання на розсуд суду, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ТОВ «Деражнянський молочний завод» ОСОБА_12 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку місцевого суду висновки про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 , як і на правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який 18.07.2017 року близько 23.50 год., керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Atego 1618L», на ділянці автодороги Київ-Одеса, зі сторони м. Одеса в напрямку м. Київ, на території Благовіщенського району, Кіровоградської області, в порушення вимог п. 1.5, 2.3 (б), 10.1 та п.12.1 Правил дорожнього руху України, неуважно стежив та не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, в результаті чого допустив частковий виїзд керованого ним транспортного засобу на узбіччя та внаслідок недотримання безпечної швидкості руху, дистанції та бокового інтервалу між останніми, допустив наїзд на напівпричіп контейнеровоз Gothaer SCF -24C, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у складі автопоїзда сідлового тягача Volvo FH 13.480 реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був залишений водієм ОСОБА_16 , в результаті якого пасажир фургона рефрижератора «Mercedes-Benz Atego 1618L», ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

У апеляційній скарзі кваліфікація дій ОСОБА_11 за ч.2 ст. 286 КК України, представником цивільного відповідача не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Вирок суду першої інстанції достатньо умотивований та відповідає вимогам ст. 374 КПК.

На спростування доводів апеляційної скарги представника ТОВ «Деражнянський молочний завод» ОСОБА_12 щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , апеляційний зазначає наступне.

Так, відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.

Визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії або цивільного відповідача про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.

Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. В цьому разі не звернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика або іншого цивільного відповідача шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Така позиція суду першої та апеляційної інстанцій абсолютно узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) яка зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика або іншого цивільного відповідача про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Як правильно встановив суд першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, потерпілою ОСОБА_7 на досудовому слідстві подано цивільний позов про відшкодування з ТОВ «Деражнянський молочний завод» матеріальної шкоди в розмірі 405 200 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000000 грн. завданої внаслідок ДТП, яка сталась 18.07.2017 року.

Під час розгляду справи потерпілою ОСОБА_7 подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 491 333, 69 гривень та моральної шкоди у в розмірі 1 000 000 грн.

Окрім того, потерпілою подане клопотання про відшкодування додатково понесених витрат на лікування в сумі 5268, 46 грн. При цьому потерпілою наведене обґрунтування матеріальної шкоди, яка пов`язана із лікуванням та відновленням стану здоров`я, що підтверджується письмовими доказами, а також з відповідним обґрунтуванням заподіяної моральної шкоди.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення з ТОВ «Деражнянський молочний завод» матеріальної шкоди в сумі 436000,23 грн., суд першої інстанції виходив з того, що потерпіла ОСОБА_7 в процесі судового розгляду, підтвердила понесені нею витрати на лікування в сумі 436000,23 грн. належними та допустимими доказами, а саме оригіналами розрахункових документів (квитанцій, чеків та накладних) достовірність яких перевірена судом.

Що стосується доводів апеляційної скарги про безпідставне стягнення з ТОВ «Деражнянський молочний завод» матеріальної та моральної шкоди, а також про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки транспортний засіб був застрахований, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу , причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановлено МТСБУ зразка.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, на момент ДТП 18.07.2017 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz Atego 1618L», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПраТ «СК «Перша», що підтверджується полісом № АК/5035227 від 20.09.2016, зі строком дії з 25.10.2016 по 25.10.2017 включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., майну- 100 000 грн., франшиза - 1000 грн.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, а саме з пояснень представника цивільного відповідача, цивільний відповідач до ПраТ «СК «Перша» після настання страхового випадку не звернувся у встановлений законом строк, у зв`язку з чим ПраТ «СК «Перша» не була визнана співвідповідачем у даному кримінальному провадженні, а тому підстави для виникнення страховин відносин у даному випадку відсутні.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів, погоджується з таким висновку суду першої інстанції.

Також колегія суддів враховує, що стаття 16 ЦК України закріплює, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав передбачене Цивільним кодексом України, Конституцією України та багатьма іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України у п.3 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.
Отже, на думку колегії суддів, рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Суд першої інстанції, врахувавши характер вчиненого діяння, а також те, що потерпіла ОСОБА_7 перенесла моральні страждання, пов`язані з фізичним болем, потребувала лікування та потребує подальшої реабілітації, у зв`язку з чим порушився її ритм життя, а також те, що їй встановлено другу групу інвалідності, згідно висновку медичної експертизи загальна втрата працездатності в неї становить 70% дійшов висновку про стягнення з ТОВ «Деражнянський молочний завод» 300000 грн. в рахунок відшкодування потерпілій ОСОБА_7 заподіяної моральної шкоди.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи рівень, характер, тривалість, обсяг душевних та психічних страждань, тяжкості вимушених змін у житті потерпілої, а також - вимоги співразмірності, розумності і справедливості.

Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження на стадії досудового розслідування 23 грудня 2020 року потерпілою ОСОБА_7 подана позовна заява, в якій відповідачем зазначене ТОВ «Деражнянський молочний завод», третя особа ОСОБА_11 (т.1 а.с.27-84).

Копія позовної заяви направлена ТОВ «Деражнянський молочний завод» 29 грудня 2021 року (т.1 а.с.85).

До початку судового розгляду кримінального провадження позивачем змінено позовні вимоги (т.1 а.с.138-150), у зв`язку з чим позивачем 26 січня 2021 року була направлена копія заяви про збільшення позовних вимог ТОВ «Деражнянський молочний завод» (т.1 а.с.138)

Доводи представника ТОВ «Деражнянський молочний завод» про неотримання копії заяви про збільшення позовних вимог потерпілою ОСОБА_7 не відповідають дійсності.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості, кількості та локалізації отриманих потерпілою ОСОБА_7 в результаті ДТП тілесних ушкоджень, а також кількості перенесених операцій, тривалості лікування, відновлюваного періоду та реабілітації, позиція представника ТОВ «Деражнянський молочний завод» про «не підтверджені» ОСОБА_7 витрати, є щонайменш некоректним, у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу директора ТОВ «Деражнянський молочний завод» ОСОБА_12 - залишити без задоволення.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 28 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000332 від 19 липня 2017 року стосовно ОСОБА_11 за ч.2 ст.286 КК України - залишити без зміни.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4