Справа № 138/3092/21
Провадження №:1-кс/138/576/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2021 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання старшого слідчого Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000412 від 21.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22.10.2021 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000412 від 21.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 21.10.2021 до Могилів-Подільського РВП надійшло повідомлення від комерційного директора ТОВ "Зернофарт" ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , про те, що 21.10.2021 у с. Бахтинок Могилів-Подільського району Вінницької області невідомі особи шляхом вільного доступу вчинили крадіжку, зібравши з його поля (земельної ділянки) врожай соняшника.

За даним фактом 21.10.2021 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час огляду місця події 21.10.2021 було встановлено, що між селами Бахтинок та Воронівці Могилів-Подільського району Вінницької області Мурованокуриловецької територіальної громади знаходиться земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0326. Станом на момент огляду на вказаній вище земельній ділянці площею 1,89 га врожай зібрано. При огляді на земельній ділянці знаходяться лише соняшникові бадилля. Поряд з вказаною вище земельною ділянкою знаходиться техніка, за допомогою якої збирався врожай соняшнику, а саме: комбайн зернозбиральний марки Glaas Lexion 460 реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажний автомобіль марки MAN моделі 19.463 реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом марки Novatrail моделі SKI 24 реєстраційний номер НОМЕР_3 всередині якого знаходиться врожай соняшнику.

Вказані транспортні засоби було вилучено та поміщено на території Мурованокуриловецького СПД № 1 вул. Комарова, 6, смт. Муровані Курилівці Могилів-Подільського районну Вінницької області.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0326 перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЕРНОФАРТ» () на підставі договорів суборенди землі.

Вилучений оглядом місця події від 21.10.2021 року врожай соняшнику, який на даний момент знаходиться в причепі марки Novatrail моделі SKI 24 реєстраційний номер НОМЕР_3 на території Мурованокуриловецького СПД №1 вул. Комарова, 6 смт. Муровані Курилівці Могилів-Подільського районну Вінницької області має важливе значення для подальшого досудового розслідування, оскільки він є речовим доказом і в ході досудового розслідування необхідно встановити його вагу, сорт та вартість.
За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження та проведення з врожаєм соняшнику інших слідчих (розшукових) дій, які виникнуть в ході досудового розслідування, слідчий просить накласти арешт на врожай соняшнику, вилучений під час огляду місця події 21.10.2021 на земельній ділянці з кадастровим номером :05:001:0326, що перебуває у користуванні ТОВ «ЗЕРНОФАРТ».

Слідчий в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому та просив задовольнити. Також зазначив, що у разі відмови в задоволенні клопотання вказаний врожай соняшнику має бути повернутий особі, яка його зібрала, а саме ОСОБА_6 .

Представник ТОВ «Зернофарт», належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, до суду не з`явився, представник товариства подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю прибути через зайнятість в іншому судовому засіданні. Вказане відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку слідчого, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно приписів ч. 3-6 ст. 170 КПК України, умовами арешту майна для досягнення у кримінальному провадженні законної мети відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є наявність визначеної сукупності обставин, які підлягають встановленню для прийняття відповідного процесуального рішення.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованість застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, залежить від підтвердження висновків про існування відповідної сукупності обставин фактичними даними, які випливають із представлених доказів.

Потреба в арешті майна обумовлюється як правовою підставою застосування цього заходу забезпечення, так і його метою та завданням відповідно до конкретних обставин кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області 21.10.2021 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000412 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі повідомлення комерційного директора ТОВ «Зернофарт» ОСОБА_5 про те, що 21.10.2021 невідомі особи вчинили крадіжку, зібравши з його земельної ділянки врожай соняшника.

З копії протоколу огляду місця події від 21.10.2021 встановлено, що під час даного огляду були вилучені комбайн зернозбиральний марки Glaas Lexion 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та вантажний автомобіль марки MAN, моделі 19.463, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом марки Novatrail моделі SKI 24, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому знаходиться врожай соняшнику, що були поміщені на території Мурованокуриловецького СПД № 1 вул. Комарова, 6, смт. Муровані Курилівці Могилів-Подільського районну Вінницької.
Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що підставою для його накладення слідчий посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Постановою старшого слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 21.10.2021 вказаний вище врожай соняшнику визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000412 від 21.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та зважаючи на обставини, викладені в заяві представника ТОВ «Зернофарт», врожай соняшнику є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, а відтак відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Разом з тим, слідчий в клопотанні не зазначає вагу даного врожаю соняшника, що унеможливлює накладення арешту на нього через відсутність ваги як ідентифікуючої ознаки предмету арешту.
Крім того, обґрунтовуючи підстави для накладення арешту, слідчий вказує, що накладення арешту на врожай соняшнику необхідно для проведення з врожаєм необхідних слідчих дій, які виникнуть в ході досудового розслідування, а саме для встановлення його ваги сорту та вартості, тобто фактично для проведення експертизи з метою визначення розміру матеріальних збитків. При цьому клопотання не містить жодного посилання та до нього не додані докази, що слідчий позбавлений можливості отримати необхідні матеріали для проведення експертизи, шляхом огляду врожаю соняшнику, його зважування та відібрання необхідної кількості зразків такого врожаю для надання таких документів та зразків експерту.

Більше того, обґрунтовуючи мету накладення арешту слідчий формально вказує на положення п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, зважаючи в тому числі й на те, що цілком очевидно, що арешт врожаю створюватиме високий ризик загибелі цього врожаю і жодним чином не сприятиме його збереженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За вказаних підстав слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий не довів необхідність застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на врожай соняшнику, власником якого є ТОВ «Зернофарт».

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, доданого до матеріалів клопотання, земельна ділянка кадастровий номер :05:001:0326, з якої зібрано врожай соняшнику, вилучений під час огляду місця події 21.10.2021, перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернофарт» на підставі договорів суборенди землі. А згідно ст. 95 ЗК України саме землекористувачу належить право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур. З вказаного слідує, що посилання слідчого на необхідність повернення врожаю особі, у якої її було вилучено, а саме ОСОБА_6 , не відповідає вимогам закону, оскільки вказаний соняшник належить ТОВ «Зернофарт» і підлягає поверненню останньому.

Керуючись ст. ст., 98, 170-173, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У клопотанні відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1