Номер провадження 1-кп/243/929/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 02 » грудня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

- представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8

- обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001037, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 03 листопада 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, інвалідом не являється, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним, належним ОСОБА_11 , автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 разом з пасажиром ОСОБА_5 здійснював рух по автошляху НОМЕР_2 зі сторони смт. Райгородок у напрямку м. Слов`янська. В районі будівлі №41 по вул. Виноградної смт. Райгородок Миколаївської ОТГ Краматорського району, всупереч вимогам п.10.1, п.11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України:

10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

11.3 На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не виконав безпечний для інших учасників руху об`їзд, виїхав на зустрічну смугу та не надав перевагу водієві, який рухався у зустрічному напрямку та скоїв зіткнення передньою центральною частиною кузова керованого ним автомобіля з передньою центральною та передньою лівою частинами кузова автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався разом з пасажиром ОСОБА_7 по проїзній частині автошляху НОМЕР_2 , зі сторони м. Слов`янська по вул. Виноградної смт. Райгородок Миколаївської ОТГ Краматорського району.

Внаслідок дорожньо транспортної події пасажиру автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми грудної клітки: перелому 2-х ребер справа та зліва, 3-го ребра справа та 4,5,6 ребер зліва, мінімальний лівобічний гідроторакс, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потребують для свого загоєння термін понад 21-ї доби.

Внаслідок дорожньо транспортної події водію автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми живота: розриву печінки, внутрішньочеревної кровотечі важкого ступеня, відкритого осколкового перелому середньої третини правої великогомілкової кістки та верхньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням, забійної рани по латеральній ділянці праворуч ( більш точна локалізація не вказана), рваної рани по задній поверхні правої гомілки в середній третині з пошкодженням литкового м`язу, підшкірні гематоми в області лівої половини грудної клітки по передній пахвовій лінії на рівні VIII X ребер, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Внаслідок дружньо транспортної події пасажиру автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багато фрагментарного внутрішньо суглобового перелому дистального мета епіфіза лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритого перелому зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням, забійної рани колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потребують для свого загоєння термін понад 21-ї доби.

Допущені водієм автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1

ОСОБА_9 порушення вимог п.10.1, п.11.3 Правил дорожнього руху України знаходились в прямому причино наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної події та настанням суспільно небезпечних наслідків.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_9 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_9 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та суду пояснив, що до події ДТП був знайомий з потерпілою ОСОБА_5 19 липня 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він разом з ОСОБА_5 поверталися з озера до м. Слов`янська на автомобілі марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . На вулиці вже стемніло. Погода була суха, видимість нормальна, дорожнє покриття асфальт. В смт. Райгородок на автошляху перед ними не було жодного транспортного засобу, тільки рухалися автомобілі у зустрічному напрямку. Швидкість руху його автомобіля була 70-80 км/год. Раптово на його смузі руху, праворуч від його автомобіля, з`явився велосипедист. Велосипед був без будь яких світловідображаючих знаків. Він став гальмувати для безпечного руху велосипедиста, так як велосипедист їхав на дуже близькій відстані від автомобіля. Ця обставина змусила його здійснити маневр він повернув руль вліво та виїхав на зустрічну смугу руху. Все відбувалося дуже швидко, йому було важко орієнтуватися і він подумав, що встигне повернутися на свою смугу руху. Але він не встиг і сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 . Він намагався вийти з автомобіля, сильно злякався, зрозумів, що трапилася ДТП. Вийти самостійно з автомобіля він не зміг, оскільки у нього одна нога була зламана, а друга травмована. Його знайомий чоловік ОСОБА_12 , який їхав позаду нього, витягнув його з автомобіля і поклав на узбіччя. Він попросив ОСОБА_12 дістати з автомобіля ОСОБА_5 , яка при ДТП втратила свідомість. Потім приїхала «Швидка допомога» та працівники МНС. Його відвезли до травматологічного відділення.

Після ДТП він надавав матеріальну допомогу ОСОБА_5 на лікування, вибачився перед нею. Перерахував потерпілому ОСОБА_6 на лікування 10000 грн. Потерпілій ОСОБА_7 зміг передати тільки 500 грн, більше грошей у нього на той час не було.

Вважає, що у зв`язку з ДТП та спричиненням тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 спричинено моральну шкоду. Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди він визнає частково, в межах доведеного, а їх розмір вважає завищеним. Вважає, що їй спричинено моральну шкоду 75000 грн.

Він не відмовляється від відшкодування спричиненої шкоди потерпілим і в майбутньому бажає надавати допомогу.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Також зазначив про намір відшкодувати завдані ним моральну шкоду і спричинені матеріальні збитки. Просив не позбавляти його волі.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17).

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що до 19 липня 2021 року вона була знайома з ОСОБА_9 , відносини нормальні. 19 липня 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин разом з ОСОБА_9 вони поверталися на автомобілі марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з озер до м. Слов`янська. Вона знаходилася на передньому пасажирському сидінні поряд з ОСОБА_9 . Раптом з права від автомобіля, на дорозі з`явився велосипедист, який знаходився дуже близько від їх автомобіля, а потім виїхав на середину дороги. На велосипеді будь яких світлових знаків не було. Після цього вона нічого не пам`ятає, оскільки втратила свідомість.

Після ДТП ОСОБА_9 надавав їй матеріальну допомогу, вибачився перед нею. Просить суд не призначати ОСОБА_9 суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 19 липня 2021 року він на приналежному йому автомобілі марки

Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 їхав з м. Покровськ до м. Лиман, щоб передати документи. Заїхав забрав свою знайому ОСОБА_13 , а потім в с. Мирне забрав ОСОБА_7 , щоб разом з ними їхати до м. Лиман. Це було приблизно о 20 годині 21 годині. Він рухався по своїй проїзній частині автошляху, зі швидкістю приблизно 80 км/год. Події ДТП він не пам`ятає, прийшов у себе вже в машині «Швидкої допомоги». Удару, а також як саме покинув свій автомобіль, він не пам`ятає. Після ДТП його привезли до хірургічного відділення Міської лікарні м. Слов`янська і того ж дня зробили операцію. ОСОБА_9 у відшкодування шкоди добровільно передав йому 10000 грн. Він має намір в подальшому звернутися до суду з приводу відшкодування спричиненої йому ДТП шкоди. Просить суд покарати ОСОБА_9 на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що 19 липня 2021 року до неї додому приїхала її подруга ОСОБА_13 разом з ОСОБА_6 і запросили її поїхати з ними в м. Лиман. Вона та подруга сіли на переднє сидіння поряд з водієм ОСОБА_6 . Це відбувалося приблизно о 21 годині. Вони разом з ОСОБА_6 їхали по своїй смузі руху, швидкість була приблизно 80 км/год. Ніяких перешкод на дорозі не було. По дорозі автомобіль, в якому вони їхали зіткнувся з автомобілем марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 . Вона раптом побачила яскраве світло і відчула сильний удар. Відчула різкий біль в грудях та ногах. Вона не пам`ятає, як покинула автомобіль та опинилася на вулиця. Лежала на землі. Раніше знайомий їй чоловік працівник Асфальтного заводу, який знаходиться в смт. Райгородок, викликав «Швидку допомогу» та зателефонував її свекрусі. Після ДТП її доставила «Швидка допомога» в травматологічне відділення в м. Слов`янськ. ОСОБА_9 передав їй 500 грн та придбав пігулки за 50 грн. Просить покарати ОСОБА_9 на розсуд суду.

У зв`язку з дорожньо-транспортна пригодою їй спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вона зазнала душевних переживань, страждань. Вона змушена додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя - в період часу з 19 липня 2021 року до 25 серпня 2021 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП « Міська клінічна лікарня м. Слов`янська»; з 25 серпня 2021 року знаходиться на амбулаторному лікуванні за місцем мешкання та проходить реабілітацію. 05 серпня 2021 року їй було проведено складну хірургічну операцію. У зв`язку зі складністю травм, отриманих в ДТП, їх тривалим лікуванням, вона на теперішній час збирає документи для проходження медико - соціальної комісії щодо встановлення інвалідності та стійкої втрати працездатності. Вона втратила душевний спокій, нормальний сон, апетит, стала роздратованою, постійна депресія не дає можливості адекватно сприймати навколишнє середовище та близьких осіб, а почуття цілковитої спустошеності не дозволяє адаптуватись до нормального життя. Тяжкий стресовий стан внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, вона не може вести звичайний для себе спосіб життя.

Вона внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 втратила можливість повноцінного життя через: порушення сну і пригнічений психологічний стан внаслідок душевних переживань, пов`язаних з причиненням їй тілесних ушкоджень; витрати часу на постійне відвідування медичних установ.

Просить суд у відшкодування моральної шкоди стягнути з ОСОБА_9 на її користь 150000 грн.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, показань потерпілих, провина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0001037 було зареєстровано 20 липня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19 липня 2021 року вбачається, що місцем дорожньо-транспортної пригоди є автошлях Т0514 м. Слов`янська в районі будівлі №41 по вул. Виноградної смт. Райгородок м. Слов`янська в м. Слов`янську Донецької області. Складено Схему та Фототаблицю до Протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди. Зафіксовано місце вчинення ДТП та технічний стан автомобілів.

Із Протоколу огляду транспортного засобу від 11 серпня 2021 року вбачається, що предметом огляду є автомобіль марки Mercedes - Benz Vitо 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 та зафіксовано технічний стан автомобіля.

Із Протоколу огляду транспортного засобу від 11 серпня 2021 року вбачається, що предметом огляду є автомобіль марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 та зафіксовано технічний стан автомобіля.

Із Висновку № СЕ-19/105-21/6836-IT від 08 жовтня 2021 року судової експертизи технічного стану транспортного засобу вбачається, що « Рульове управління автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 безпосередньо перед подією дорожньо транспортної пригоди, що настала, знаходилося в працездатному стані і виконувало покладені на нього функції.

Ходова частина автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 безпосередньо перед подією дорожньо транспортної пригоди, що настала, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції.

Гальмівна система автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 безпосередньо перед подією дорожньо транспортної пригоди, що настала, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції.

З технічної точки зору, до виникнення події ДТП, технічні системи і механізми автомобіля марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля SKODA OCTAVIA знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції».

Із Висновку № СЕ-19/105-21/6842-IT від 23 жовтня 2021 року судової експертизи технічного стану транспортного засобу вбачається, що « Рульове управління автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 безпосередньо перед подією дорожньо транспортної пригоди, що настала, знаходилося в працездатному стані і виконувало покладені на нього функції.

Ходова частина автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 безпосередньо перед подією дорожньо транспортної пригоди, що настала, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції.

Гальмівна система автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 безпосередньо перед подією дорожньо транспортної пригоди, що настала, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції.

З технічної точки зору, до моменту виникнення даної дорожньо транспортної події, технічні системи і механізми автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції».

Із Висновку експерта № 476 судової медичної експертизи від 09 жовтня 2021 року вбачається, що «Виявлені у ОСОБА_5 при судово медичній експертизі тупа травма грудної клітки: переломи 2-х ребер справа та зліва, 3 ребра справа та 4,5,6 ребер зліва, мінімальний лівобічний гідроторакс відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючи для свого загоєння термін понад 21-ї доби; забійна рана лобної ділянки справа, гематоми м`яких тканин голови, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуючи для свого загоєння термін понад 6-ти, але не більше 21-го дня. Данні тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо в термін та за обставин, вказаних у постанові при призначенні експертизи. Діагноз: «відкрита ЧМТ: перелом лобної кістки, забій головного мозку 1 ст» при наданні підсумків не враховувався, як не підтверджений об`єктивними методами дослідження ( комп`ютерною томографією), та оглядом лікаря спеціаліста невропатолога.

Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень свідчить про те, що в момент першопочаткового контакту вона могла знаходитися, як в вертикальному або близькому до нього, так і в горизонтальному, або близькому до нього положенні, розташована передньою поверхнею тіла до травмую чого предмета».

Із Висновку експерта № 478 судової медичної експертизи від 22 жовтня 2021 року вбачається, що « З наданої Медичної карти стаціонарного хворого № 410/645/154/655 КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» відомо, що ОСОБА_6 , 1985 року народження перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні №1 з 19 липня 2021 року по 02 серпня 2021 року, де йому було встановлено наступний діагноз: « Поєднана травма живота, правої н/к. Закрита травма живота, розриви печінки, внутрішньочеревна кровотеча важкого ступеню. Відкритий осколковий перелом середньої треті правої великогомілкової та верхньої треті правої малогомілкової кістки зі зміщенням.»

Також в наданій Медичній карті стаціонарного хворого № 410/645/154/655 хірургічного відділення №1 КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» на ім`я ОСОБА_6 , 1985 року народження описані наступні тілесні ушкодження: забійна рана по латеральній ділянці праворуч ( більш точна локалізація не вказана), рвана рана по задній поверхні правої гомілки в середній третині з пошкодженням литкового м`язу, підшкірна гематома в області лівої половини грудної клітки по передній пахвовій лінії на рівні VIII X ребер.

Таким чином, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма живота: розриви печінки, внутрішньочеревна кровотеча важкого ступеня, відкритий осколковий перелом середньої третини правої великогомілкової кістки та верхньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням, забійна рана по латеральній ділянці праворуч ( більш точна локалізація не вказана), рвана рана по задній поверхні правої гомілки в середній третині з пошкодженням литкового м`язу, підшкірна гематома в області лівої половини грудної клітки по передній пахвовій лінії на рівні VIII X ребер.

Вказані тілесні ушкодження утворились від дії твердих тупих предметів за механізмом удару струсу, можливо в зазначений термін та у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Судячи з кількості, характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в момент першопочаткового контакту він міг знаходиться у вертикальному положенні або близькому до такого ( сидячому, напів сидячому).

Оскільки в наданій Медичній карті стаціонарного хворого № 410/645/154/655 хірургічного відділення №1 КНП «Міська клінічна лікарня м. Слов`янська» на ім`я ОСОБА_6 , 1985 року народження відсутній детальний опис локалізації та морфологічних властивостей тілесних ушкоджень, судити про розташування ОСОБА_6 до об`єкту контактування в момент першопочаткового контакту не має можливості.

Судячи з кількості, характеру та локалізації виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх спричинення в умовах дорожньо транспортної пригоди, при обставинах, викладених в дійсній постанові.».

Із Висновку експерта № 477 судової медичної експертизи від 09 жовтня 2021 року вбачається, що « Виявлені у ОСОБА_7 при судово медичній експертизі відкритий багато фрагментарний внутрішньо суглобовий перелом дистального мета епіфіза лівої стегнової кістки зі зміщенням, закритий перелом зовнішнього виростка великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням, забійна рана лівого колінного суглобу утворились від дії тупих предметів, можливо в термін та за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи та відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючі для свого загоєння термін понад 21-ї доби.

Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень свідчить про те, що в момент першопочаткового контакту вона могла знаходитись як у вертикальному, або близькому до нього, так і в горизонтальному, або близькому до нього положенні розташована передньою поверхнею тіла до травмую чого предмета».

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2021 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_14 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення 19 липня 2021 року, вказав місце ДТП та показав обставини при яких було вчинено ДТП на проїзній частині автошляху НОМЕР_2 , в районі будівлі АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 19 жовтня 2021 року з участю свідка ОСОБА_14 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 19 жовтня 2021 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку експерта № СЕ-19/105-21/8043-IT від 28 жовтня 2021 року судової транспортної трасо логічної експертизи вбачається, що « В момент первинного контакту автомобіль SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , розташовувалися між собою таким чином, що передня частина кузова автомобіля SKODA OCTAVIA знаходилася напроти передньої центральної та передньої лівої частини кузова автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI.

Розташування поздовжніх осей автомобіля SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в момент їх первинного контакту, становило кут близький до 198+5 ( кут розвернуто відносно повздовжньої вісі автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 у напрямку проти годинкової стрілки), тобто транспортні засоби, в момент первинного контактування, розташовувалися між собою таким чином, що їхні поздовжні осі знаходилися під кутом близьким до 198 ( з похибкою +5).

Місце зіткнення автомобіля SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 розташоване на проїжджій частині автодороги Т0514, в районі будівлі №41 по вул. Виноградної смт. Райгородок Краматорського району Донецької області, на відстані близькою до координати 18,7 м. за базовою лінією, яка є перпендикуляром до повздовжньої вісі проїжджої частини автодороги Т0514, що проходить через найближчий, з боку автодороги Київ Харків Довжанський, в напрямку смт. Райгородок, кут будівлі №41 по вул. Виноградної смт. Райгородок Краматорського району та на відстані близької до координати 2,3 м. від правого, з боку автодороги Київ Харків Довжанський, в напрямку смт. Райгородок, краю проїжджої частини автодороги Т0514, тобто місце зіткнення автомобіля SKODA OCTAVIA з автомобілем Mercedes - Benz Vito 112 CDI розташоване на смузі руху автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Із Висновку судової авто технічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-21/8042-ІТ від 28 жовтня 2021 року вбачається, що «В даній дорожній ситуації водій автомобіля SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 повинен був керуватися вимогами п.11.3 та п.10.1 Правил дорожнього руху, тобто, він повинен був відказатися від виїзду на зустрічну смугу руху.

З технічної точки зору, в розглянутій дорожній ситуації, водій автомобіля SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , виконуючи вимоги п.11.3, та п. 10.1 Правил дорожнього руху, мав технічну можливість запобігти даній дорожньо транспортній події.

З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.11.3 та п.10.1 Правил дорожнього руху.

З технічної точки зору, в умовах розглянутої дорожньо транспортної ситуації дії водія автомобіля SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , які не відповідали вимогам п.11.3 та п.10.1 Правил дорожнього руху, знаходилися у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної події.

З технічної точки зору, в даній дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, тобто, з моменту, коли автомобіль SKODA OCTAVIA почав виїжджати на зустрічну смугу руху, тобто виїжджати на смугу руху автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI, що рухався по своїй смузі руху, в зустрічному автомобілю SKODA OCTAVIA напрямку, водій автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI ОСОБА_6 , зобов`язаний був застосувати гальмування.

З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 при своєчасному застосуванні гальмування, не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо транспортній події;

З технічної точки зору, в діях водія автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху;

З технічної точки зору, в даній дорожній ситуації, невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, в діях водія автомобіля Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 , які могли перебувати в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної події, не вбачається.

Суд приймає до уваги Висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/105-21/8042-ІТ від 28 жовтня 2021 року, яку було проведено з урахуванням обставин справи, вказаних у матеріалах кримінального провадження, як беззаперечний доказ тих обставин, що саме допущені водієм ОСОБА_9 порушення вимог п. 11.3 та п. 10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням 19 липня 2021 року дорожньо-транспортної події та її тяжкими наслідками у вигляді заподіяння: потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості; потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень; потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки матеріали кримінального провадження про механізм даної події з технічної точки зору не викликають сумнівів у суду та експертним шляхом не спростовані, що в свою чергу дозволяє провести повне об`ємне дослідження обставин даної події.

Таким чином, із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив Правила дорожнього руху України, що свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину - причинного зв`язку між порушенням Правил дорожнього руху України і зазначеними наслідками.

Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого обвинувачення. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_9 обвинувачення за ст. 286 ч. 2 КК України - вчинення злочину з необережності знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ст. 286 ч. 2 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки: діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у: вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною формою вини. Обвинувачений не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинен був і міг їх передбачити. Це свідчить про наявність в його діяннях злочинної недбалості. Вчинений злочин є закінченим.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, наслідків для потерпілих, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до п.п.1, 2 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_9 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, добровільне відшкодування частково завданого збитку .

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась ( Ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен бути підтверджений матеріалами кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. ( Постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 07 жовтня 2020 року, справа № 347/1360/17)

В судовому засіданні ОСОБА_9 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 частина 2 КК України, докладно розповів про відомі йому події ДТП. Критично поставився до вчиненого та пояснив, що дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до частини 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд врахував досудову доповідь

Краматорського районного Відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області від 16 листопада 2021 року відносно ОСОБА_9 , відповідно до якої беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, Краматорський районний Відділ №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України:

Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Висновок органу пробації не має для суду наперед встановленої сили, оскільки досудова доповідь органом пробації складається лише з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує особу обвинуваченого, а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 така інформація відображена у достатньому обсязі.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_9 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, задовільно характеризується за місцем мешкання, на обліку у психіатричному та наркологічному лікувальних закладах не перебуває.

Вказані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Суд приймає до уваги грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_9 правил дорожнього руху, що регламентують єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, якого повинні неухильно дотримуватися всі його учасники, оскільки автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, та поведінку засудженого після кримінального правопорушення,

Суд також враховує насамперед тяжкість злочину, виходячи з конкретних обставин його вчинення, незворотності тих наслідків, які були спричинені цим діянням, а також характер самого порушення Правил дорожнього руху, яке полягало в умисному нехтуванні ОСОБА_9 п.11.3, п.10.1 Правил дорожнього руху України - в результаті вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення настали тяжкі наслідки у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю».

Необхідно зауважити, що позиція потерпілих про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання без ізоляції від суспільства теж врахована судом при призначенні покарання. Однак, думка потерпілого є важливою у справах приватного обвинувачення. У цій справі вона не є вирішальною, оскільки вчинений обвинуваченим злочин відноситься до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а кримінальне провадження здійснюється у формі публічного обвинувачення.

«Позиція потерпілого не є обов`язковою для суду, враховується в сукупності з обставинами, передбаченими статтями 65-67,75 КК України і не має над ними пріоритету» ( Постанова Касаційного кримінального суду ВС від 15 квітня 2020 року у справі № 161/4092/19).

На підставі вищевикладеного суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Підстав для застосування норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дана правова норма має змогу бути застосована, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючи його данні, його вік, стан здоров`я, а також із урахуванням думки потерпілих, які просили призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону не пов`язане з позбавленням волі.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_9 без реального виконання покарання, без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади і вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

При цьому, на думку суду, призначення покарання без ізоляції від суспільства, надасть додаткову можливість обвинуваченому відшкодувати завдані ним збитки та моральну шкоду потерпілим, чим враховано право останніх на відшкодування завданої злочином шкоди.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нормами статті 77 КК України закріплено право суду у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням призначити таке додаткове покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності до абз 1,3 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» « У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 і статті 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Суд також вважає за необхідне призначати ОСОБА_9 додаткове покарання у виді «позбавлення права керувати транспортними засобами», передбачене санкцією ст. 286 ч. 2 КК України на строк три роки.

При цьому, суд виходить із того, що вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_9 , хоча вчинений з необережності, разом з тим, сідаючи за кермо транспортного засобу обвинувачений ОСОБА_9 не міг не розуміти значення своїх дій та міг передбачити їх негативні наслідки. Належних та допустимих доказів, які б свідчили, що робота ОСОБА_9 пов`язана з керуванням транспортними засобами, обвинувачений не надав та на їх наявність не посилається.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, потерпілій ОСОБА_7 було заподіяно моральну шкоду. З метою відшкодування цієї шкоди потерпіла ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_9 з цивільним позовом у межах кримінального провадження. До розгляду справи судом прийнято рішення про можливість і доцільність їх спільного з кримінальним провадженням розгляду. Розгляд заявлених вимог жодним чином не перешкоджав меті кримінального провадження в суді, та цілям кримінального судочинства, згідно вимог КПК України.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована шляхом одноразової виплати або щомісячних виплат.

Таким чином, особою, яка має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з вчиненим ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням є потерпіла ОСОБА_7 якій спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В свою чергу, слід зазначити також, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З урахуванням наведених положень законодавства та зазначених правових висновків, суд вважає наведені доводи потерпілої ОСОБА_7 частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі « Абдулазіз , Кабалес і Балкандалі », зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення» ( Постанова ВП/ВС у справі № 752/ 17832/ 14-ц від 15 грудня 2020 року).

Встановлено, що у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху України, що свідчить про злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_9 , настала дорожньо-транспортна пригода, яка призвела, зокрема, до спричинення потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Потерпіла ОСОБА_7 зазнала душевних переживань, страждань. Остання змушена додавати додаткових зусиль для подальшої організації свого життя - в період часу з 19 липня 2021 року до 25 серпня 2021 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП « Міська клінічна лікарня м. Слов`янська»; з 25 серпня 2021 року знаходиться на амбулаторному лікуванні за місцем мешкання та проходить реабілітацію. 05 серпня 2021 року їй було проведено складну хірургічну операцію. У зв`язку зі складністю травм, отриманих в ДТП, їх тривалим лікуванням, вона на теперішній час збирає документи для проходження медико - соціальної комісії щодо встановлення інвалідності та стійкої втрати працездатності.

Потерпіла ОСОБА_7 втратила душевний спокій, нормальний сон, апетит, стала роздратованою, постійна депресія не дає можливості адекватно сприймати навколишнє середовище та близьких осіб, а почуття цілковитої спустошеності не дозволяє адаптуватись до нормального життя. Тяжкий стресовий стан внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, вона не може вести звичайний для себе спосіб життя.

Вона внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 втратила можливість повноцінного життя через: порушення сну і пригнічений психологічний стан внаслідок душевних переживань, пов`язаних з причиненням їй тілесних ушкоджень; витрати часу на постійне відвідування медичних установ.

У цьому зв`язку, з огляду на вимоги розумності і справедливості, а також матеріальний стан обвинуваченого, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати потерпілій ОСОБА_7 , на думку суду, у зв`язку з спричиненням їй тілесних ушкоджень середньої тяжкості повинен становити 80000 грн., з огляду на те, що сама моральна шкода пов`язана з стражданнями потерпілої, душевними переживаннями та непоправними наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що на думку суду, буде відповідати перенесеним потерпілою моральним стражданням і переживанням і повною мірою відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Суд вважає, що така грошова компенсація є адекватною дійсним моральним стражданням потерпілої ОСОБА_7 .

При цьому відшкодування моральної шкоди носить разовий характер і пов`язано саме з цими обставинами.

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом - 150000 грн, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілої ОСОБА_7 у заявлених нею розмірах грошового стягнення .

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-21/6836-ІТ від 08 жовтня 2021 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001037, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу за Висновком експерта № СЕ-19/105-21/6842-ІТ від 23 жовтня 2021 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001037, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової транспортної трасологічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-21/8043-ІТ від 28 жовтня 2021 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001037, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової автотехнічної експертизи за Висновком експерта № СЕ-19/105-21/8042-ІТ від 28 жовтня 2021 року, проведеної в кримінальному провадженні № 0001037, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 липня 2021 року складають 1029 грн 72 коп.

У відповідності до вимог частини 4 статті 174 КПК України «Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові».

У відповідності до положення ч.4 ст.174 КПК України та для можливості вирішення питання по речовим доказам, скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді.

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2021 року на транспортний засіб - автомобіль марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_11 .

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2021 року на транспортний засіб автомобіль марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_6 .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 частина 2 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Виконання Вироку доручити Краматорському районному Відділу №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_7 , інвалідом не являється, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Мирне Слов`янського району Донецької області, РНОКПП НОМЕР_8 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 ( вісімдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу по кримінальному провадженню № 0001037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-21/6836-ІТ від 08 жовтня 2021 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу по кримінальному провадженню № 0001037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-21/6842-ІТ від 23 жовтня 2021 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової транспортної трасо логічної експертизи по кримінальному провадженню № 0001037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-21/8043-ІТ від 28 жовтня 2021 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_7 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню № 0001037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2021 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-21/8042-ІТ від 28 жовтня 2021 року у розмірі 1029 грн 72 коп. (одна тисяча двадцять дев`ять грн 72 коп.).

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2021 року на транспортний засіб - автомобіль марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_11 .

Скасувати арешт майна, накладений Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2021 року на транспортний засіб автомобіль марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_6 .

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки SKODA OCTAVIA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_11 , який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 20 липня 2021 року,що зберігається у ОСОБА_11 - залишити у власності ОСОБА_11 .

Речові докази по справі, а саме: автомобіль марки Mercedes - Benz Vito 112 CDI державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ОСОБА_6 який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0001037, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 20 липня 2021 року,що зберігається у ОСОБА_6 - залишити у власності ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .