У Х В А Л А
Справа № 185/9861/21

Провадження № 1-кс/185/1937/21

25 листопада 2021 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, погодженим з прокурором, слідчий СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , порушує питання про накладення арешту на майно яке було вилучено в ході проведення огляду місця події 18 листопада 2021 року в межах досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000964 від 19 листопада 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Ознайомившись з поданим клопотанням, дослідивши документи, як надані слідчому судді на обґрунтування доводів клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до пложень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстава і мета згідно ст. 170 цього Кодексу та обґрунтування необхідності арешту майна.

Частина 2 ст. 173 КПК України встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте, слідчим в клопотанні не зазначено та матеріалами доданими до клопотання не обґрунтовано відповідність того, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України та є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Окрім цього, матеріалами клопотання не підтверджено правову належність майна особі, яка вказана в клопотанні як власник майна, оскільки ксерокопії документів, доданих до клопотання є такої низької якості, що унеможливлює їх прочитання та сприйняття змісту, що свідчить про невиконання слідчим вимог ч.2 ст.171 КПК України.

Викладене свідчить про недотримання слідчим вимог ст.171 КПК України, а відтак зумовлює повернення клопотання для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна повернути для усунення недоліків, встановивши строк в сімдесят дві години з моменту постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1