УХВАЛА
28 серпня 2021 року
м. Київ
провадження № 13-137зво21

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16
перевірила спільну заяву Громадських спілок «Всесвітня наукова організація», «Міжнародне наукове товариство» та ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами ухвалених судових рішень щодо останнього і

встановила:
26 липня 2021 року до Верховного Суду надійшла спільна заява Громадських спілок «Всесвітня наукова організація», «Міжнародне наукове товариство» та ОСОБА_17 в якій порушується питання про перегляд судових рішень за виключними обставинами.

Зі змісту заяви вбачається, що вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 25 листопада 2005 року ОСОБА_17 засуджено за ч 2 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 24 січня 2006 року вирок районного суду щодо ОСОБА_17 залишено без зміни та на підставі пункту «б» ст. 1 Закону України від 31 травня 2005 року «Про амністію» його звільнено від відбування призначеного покарання.
Ухвалою Верховного Суду України від 25 січня 2007 року судові рішення щодо ОСОБА_17 залишено без зміни.
17 січня 2013 року рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Сізарєв проти України» встановлено порушення Україною міжнародних зобов`язань, у якому констатовано порушення Україною статей 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо ОСОБА_17 .
ЄСПЛ постановив, що держава має сплатити заявнику 9 000 (дев`ять тисяч) євро відшкодування моральної шкоди разом з будь-якими податками.
01 грудня 2020 року до Верховного Суду надійшла спільна заява керівника Міжнародного наукового товариства та ОСОБА_17 у якій заявники порушували питання про перегляд усіх ухвалених рішень щодо ОСОБА_17 .
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 грудня 2020 року вказану заяву залишено без руху і встановлено строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Великої Палати від 17 грудня 2020 року цю спільну заяву повернуто заявникам з усіма доданими до неї матеріалами Таке рішення прийнято з урахуванням того, що особи, які її подали не усунули недоліків, зазначених в ухвалі від 02 грудня 2020 року.
26 липня 2021 року заявники повторно звернулися до Великої Палати із спільною заявою про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_17 за виключними обставинами.
На їх думку, встановлені ЄСПЛ порушення статей 3, 5 Конвенції доводять незаконність засудження. Вважають, що для відновлення порушеного права ОСОБА_17 необхідно скасувати ухвалені щодо нього судові рішення та виправдати. Крім того, просять поновити строк подання заяви, оскільки вперше звернулися в Верховний Суд України 27 лютого 2013 року.
Велика Палата, перевіривши подану заяву, дійшла висновку, що у відкритті провадження за нею належить відмовити з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, однією з яких є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

ЄСПЛ констатував такі порушення щодо ОСОБА_17 : ст. 3 Конвенції стосовно умов тримання його в камері, незабезпечення державними органами безпеки під час тримання його під вартою, неефективності національного розслідування жорстокого поводження, застосування до нього наручників в лікарні; пункту 1 ст. 5 Конвенції стосовно тримання під вартою 27 квітня 2004 року; пункту 3 ст. 5 Конвенції стосовно тривалого досудового тримання під вартою; пункту 4 ст. 5 Конвенції стосовно відсутності судового перегляду законності тримання під вартою в розумний строк.
Однак у рішенні ЄСПЛ, на яке посилається ОСОБА_17 як на підставу для перегляду, не міститься висновку про те, що в основі констатованих порушень Конвенції лежали такі недоліки, які би ставили під сумнів майбутній результат провадження або що їх було спричинено ухваленими стосовно нього рішеннями, котрі й надалі зумовлюють шкідливі наслідки, які не можуть бути усунутими в інший спосіб, ніж як скасування оспорюваних судових рішень.

У таких випадках з урахуванням Рекомендації № R (2000) 2 Комітету міністрів Ради Європи від 19 січня 2000 року засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру, виконання яких покладається на компетентні органи державної влади.
З урахуванням наведеного відсутні правові підстави для відкриття провадження про перегляд оскаржених судових рішення за виключними обставинами у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.

Питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами не підлягає розгляд, адже відсутні підстави для відкриття провадження за заявою.

З огляду на викладене у відкритті провадження слід відмовити, а заяву повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 459, 463, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду

постановила:
Відмовити у відкритті провадження за спільною заявою Громадських спілок «Всесвітня наукова організація», «Міжнародне наукове товариство» та ОСОБА_17 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК судових рішень щодо ОСОБА_17 .
Заяву разом із усіма доданими до неї матеріалами повернути заявникам.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_10

ОСОБА_3 ОСОБА_11

ОСОБА_4 ОСОБА_12
ОСОБА_5 ОСОБА_13

ОСОБА_6 ОСОБА_14

ОСОБА_7 ОСОБА_15

ОСОБА_8 ОСОБА_16

ОСОБА_9