Номер провадження: 11-сс/813/385/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

апелянта ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб (слідчих) Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб (слідчих) Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що участь заявника під час розгляду скарги є обов`язковою, однак ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, що відповідно до ст. 22 КПК України свідчить про невідстоювання своєї правової позиції.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що не погоджуються з ухвалою слідчого судді та вважає її необґрунтованою, незаконною, оскільки діючим законодавством не передбачена відмова у задоволені скарги у зв`язку з неявкою у судове засідання скаржника.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити подану скаргу на бездіяльність уповноважених осіб (слідчих) Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_6 та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) права на справедливий суд.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування регламентований положеннями ст. 306 КПК. І саме за результатами розгляду скарг, як це передбачено ст. 307 КПК, постановляється ухвала про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Тобто КПК України містить вичерпний перелік рішень, які можуть бути прийняті за результатами розгляду такої скарги.

Однак постановлення будь-якої з наведених ухвал за відсутності заявника не відповідатиме приписам частини третьої статті 306 КПК України.

Водночас, відкладення розгляду скарги призведе до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове засідання осіб, котрі не бажають брати в ньому участь.

Прийняття ж у такому випадку іншого рішення, крім зазначених у частині першій статті 307 КПК України, не пов`язаного з розв`язанням порушених у скарзі питань по суті (зокрема, про залишення скарги без розгляду) суперечитиме закріпленій у пункті 2 частини першої статті 7, статті 9 КПК засаді законності, оскільки відповідного способу вирішення скарги законом не передбачено. Тоді як згідно з частиною другою статті 19 Конституції України суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у зазначеній ситуації суддя позбавлений можливості розглянути скаргу з дотриманням передбаченого КПК України порядку, адже будь-яке з прийнятих ним рішень суперечитиме тій чи іншій нормі процесуального права.

Неоднаковою є і судова практика застосування наведених положень КПК України, в тому числі не сформовано єдиних підходів із цього питання судами вищого рівня.

В узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) висловився про доцільність залишення скарги без розгляду в разі неприбуття в судове засідання скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд. Мотивуючи таку позицію, ВССУ звернув увагу на те, що залишення скарги без розгляду не позбавляє скаржника права повторно звернутися з такою скаргою в суд (пункт 7 узагальнення).

Водночас у постанові пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 4 «Про узагальнення судової практики розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» запропоновано інший спосіб дій слідчого судді за подібних обставин. Зокрема, частина четверта статті 163 КПК містить імперативну вимогу щодо розгляду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів за участю особи, яка його подала, аналогічну приписам частини третьої статті 306 цього Кодексу про обов`язкову участь скаржника у судовому розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора. На предмет застосування частини четвертої статті 163 КПК України ВССУ зазначив, що неявка без поважної причини в судове засідання сторони кримінального провадження, яка подала клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне непідтримання клопотання і має розцінюватись як підстава для відмови в його задоволенні. Застосування такого підходу було визнано правильним незалежно від того, яка зі сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді з відповідним клопотанням (підпункт 8 пункту 2.5 узагальнення).

Водночас, колегія суддів апеляційного суду виходить з положень ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України, згідно з якими доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає також право на розгляд справи. Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.

Таким чином, на переконання колегії суддів апеляційного суду, з метою дотримання права особи на справедливий суд, а також дотримання розумних строків розгляду справи, у випадку належного повідомлення учасників провадження про час та місце розгляду скарги, у разі неявки останніх у судове засідання без поважних причин, слідчий суддя повинен розглянути подану скаргу в межах матеріалів, поданих до суду та прийняти одне із рішень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Відповідно до ст. 372 КПК України судове рішення у формі ухвали повинно містити суть питання, що вирішується цією ухвалою, а також мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.

Як вбачається з ухвали, яка оскаржується, слідчим суддею скарга по суті не розглядалася, водночас підставою для відмови у її задоволенні стала неявка в судове засідання особи, яка її подала.

Однак, такий висновок слідчого судді не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та суперечить матеріалам провадження, в яких відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_6 не підтримує подану ним скаргу.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відмовивши у задоволенні скарги по суті у зв`язку з неявкою в судове засідання заявника, слідчий суддя позбавив його права на судовий захист, не дослідив належним чином доводи скарги, що призвело до невстановлення фактичних обставин у справі, які впливають на її правильне вирішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на наведене, оскільки слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду за скаргою ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

Оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді скасовується з наведених вище підстав з призначенням нового розгляду, в силу того, що твердження скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб (слідчих) Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не були предметом дослідження слідчим суддею місцевого суду, відтак доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути предметом оцінки судом апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 306, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб (слідчих) Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - скасувати.

Призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб (слідчих) Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, щодо не внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, Малиновському районному суді м. Одеси, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4