Справа № 357/6438/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2022 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , в ході розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0001129 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утримані малолітню дитину, 2013 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В:

доведеним, що в період часу з 21 години 12 березня 2016 р. до 02 години 13 березня 2016 р. за адресою АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та його колишньою дружиною ОСОБА_9 , яка також перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих обставин виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку.

Реалізовуючи свій злочинний намір на умисне вбивство ОСОБА_9 та бажаючи позбавити життя останньої, ОСОБА_7 почав умисно наносити ОСОБА_9 численні удари руками по різним частинам голови, тулуба та кінцівок, чим спричинив останній тілесні ушкодження: крововиливи під м`якими мозковими оболонками та у шлуночки головного мозку, крововиливи в м`які покриви голови, синці на голові та обличчі, рани на лобі справа та зліва, на переніссі, на нижній повіці лівого ока, на обох губах справа, ва підборідді справа та в правій завушній області, синці на верхніх кінцівках, на правій нозі та на правій молочній залозі.

Смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми із забоєм головного мозку.

Знайдені, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо від нанесення ударів рукою іншою особою.

Ушкодження в області голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а всі інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж 20 точок прикладання сили і свідчить про те, що змінювалось положення тіла під час отримання тілесних ушкоджень між потерпілою та нападаючим.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_9 померла на місці події.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України не визнав та пояснив суду, що 9 березня ОСОБА_10 почала вживати спиртне. Приходив з роботи вдома були гості. Він з ОСОБА_10 розмовляв, щоб вона не вживала спиртне. 12 березня 2016 р. він прийшов додому. Дивився телевізор. Заходила сусідка ОСОБА_11 , запитала де ОСОБА_10 . Він сказав, що її не має. Потім він почув, що ОСОБА_10 впала. Була сильно п`яна. Побачив, що вона перебуває на четвереньках. Повзе. Потім піднялася і знову впала на лівий бік. Потім вона лягла спати. Він пішов з квартири за цигарками. Коли прийшов до квартири, побачив, що ОСОБА_10 лежить на боку, з її лоба тече кров. Він підійшов до неї. Звертався ОСОБА_12 , ОСОБА_12 . Потім взяв її і потягнув до ванної хотів помити обличчя і волосся, це робив, т.я. було зручніше. Він затягнув ОСОБА_10 до ванни саме тому. А тут дзвінок. Він відкрив була ОСОБА_13 . Вона спитала, що тут. Він їй сказав, що не знає. Потім він ОСОБА_10 переніс до ліжка. Ліг спати. Потім він вночі прокинувся, до ОСОБА_14 , а вона холодна. Потім приїхала міліція. Він побіг до матері. Сказав подивися, ОСОБА_12 мертва. Потім його арештували. У той день він випив приблизно 1 літр пива. Був тверезий. Він бачив, що з лоба ОСОБА_10 текла кров. У ванну ОСОБА_10 потягнув тому, що хотів промити обличчя і волосся. Це робив, т.я. було зручніше. Бачив на ОСОБА_10 тілесні ушкодження лише на лобі. Коли виходив за цигарками з квартири був відсутній приблизно 20 хвилин. Коли у ванні він обмив ОСОБА_10 вона була як п`яна людина, хропіла. ОСОБА_13 прийшла тоді коли він поклав ОСОБА_10 у ванну. Поліцію викликав він. Про причину смерті в поліцію він не повідомляв. Цибі про те, що сталося нічого не казав, а поліції не пам`ятає. Він у той вечір ОСОБА_10 тілесні ушкодження не наносив. Він її не бив. Він перебував з ОСОБА_10 у добрих стосунках. Вони були розлучені. Квартира належала ОСОБА_10 . Це було після 18 години. Коли ОСОБА_10 прийшла не бачив на ній тілесних ушкоджень. Він знімав з ОСОБА_10 штани. На її ногах тілесних ушкоджень не бачив. Крім порізу на лобі інших тілесних ушкоджень на ній не бачив. У той день між ним і ОСОБА_10 сварок не було. Вона не виказувала йому будь-що. Ірина часто вживала спиртне. У той час був одружений із ОСОБА_15 , але не проживав через конфлікт із тещою. З ним проводився слідчий експеримент. На лобі ОСОБА_10 було розсічення довжиною приблизно 2 см. Інших тілесних ушкоджень не було. Хто їх їй наніс не знає. ОСОБА_13 коли прийшла до квартири злякалася його. У нього не було конфліктів з ОСОБА_10 . Чому свідок ОСОБА_13 дала стосовно нього такі показання не знає. Він не вбивав ОСОБА_10 . Телефонував на 102 т.я. не знав що робити. Його винуватість прокурором не доведено. Просить виправдати його.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своє винуватості у вчинені інкримінованого злочину, його винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України підтверджується доказами дослідженими судом:

показаннями потерпілого ОСОБА_16 про те, що вбита була його донькою ОСОБА_10 . Вона в останній час не працювала. Проживала до її смерті з обвинуваченим. Йому відомо що його донька ОСОБА_10 почали знову разом із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_17 проживати, після того як останній посварився зі своєю дружиною. Вона пустила його до себе проживати. Останній раз розмовляв із донькою 12 березня. Вона була випивша. Сказала, що після 8 березня ще з кимось гуляють. Про смерть доньки йому стало відомо від сусідки ОСОБА_18 . Вона повідомила йому, що ОСОБА_17 побив його доньку. Вони билися між собою. А потім у 3 години ночі 13 березня вона подзвонила йому і сказала, що донька померла. Його донька і ОСОБА_17 часто билися між собою. У його присутності вони не билися. ОСОБА_19 приходила додому у синяках і жалілась матері. Донька вживала спиртні напої. Вона не була конфліктною, навіть коли вживала алкогольні напої. Гончарук, як не ОСОБА_20 хороший, як вип`є, може доньку побити. Коли він приїхав до квартири доньки, була уже міліція, донька лежала мертва на ліжку, яке було розстелене. Були синці на її голові, голова була розбита. Були садна, як рани, на висковій області голові. З якого саме боку не пам`ятає. На тілі також були синці, але де не пам`ятає, кров була замита. ОСОБА_19 була уся в синяках, лежала у халаті. Обвинуваченого не було. У квартирі було прибрано, чисто. Бачив плями крові на пральній машинці у ванній кімнаті. Були плями крові невеликого розміру, як від пальців рук. Йому не відомо, щоб його донька страждала на епілепсію. ОСОБА_19 була одружена з обвинуваченим. Вони прожили приблизно 17 років, потім розлучилися. У них є дитина, онук якому 24 роки. Батьком є обвинувачений. Чому його донька розлучилась із обвинуваченим не знає. У нього були нормальні стосунки із донькою. Після події ОСОБА_17 він не бачив. Сусіди про те, що сталося нічого не говорять;

показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що із загиблою ОСОБА_10 вони були подругами, ОСОБА_17 знає як сусіда. У той день вона прийшла до ОСОБА_22 . Вона стукала у двері ніхто не відкрив. Потім двері відкрив ОСОБА_17 . Вона зайшла до квартири і побачила, що ОСОБА_10 знаходиться у ванній кімнаті. У ванній кімнаті було світло. Двері ванної кімнати були відчинені. ОСОБА_10 лежала у самій ванні. Води у ванні не було. ОСОБА_10 була в одязі. Вона лежала у ванні непритомна, без свідомості. Побачила у ОСОБА_10 на голові над бровою розсічення. Вона не зверталася до ОСОБА_10 , т.я від побаченого злякалася. Злякалася тому, що побачила ОСОБА_10 непритомною і з раною на голові. Коли вона зайшла до ванної кімнати і побачила ОСОБА_10 у ванні непритомною, ОСОБА_17 у цей час стояв біля неї, але на порозі біля дверей до ванної кімнати. У ванній кімнаті вона бачила кров на одвірку дверей і пральній машині. Коли вона вийшла з ванної кімнати туди зайшов ОСОБА_17 . При ній він взяв ОСОБА_10 у ванні і тягнув у кімнату до ліжка. Як це він зробив вона точно не пам`ятає. Але пам`ятає, що ноги ОСОБА_10 волочилися по полу. Коли ОСОБА_17 тягнув ОСОБА_10 до ліжка, ОСОБА_10 була непритомною. Очі у неї були закриті. Чи було на ОСОБА_10 взуття, не пам`ятає. Ірина була одягнута у червону кофту і чорні штани. Коли ОСОБА_17 дотягнув ОСОБА_10 до ліжка, він спочатку на ліжко поклав тулуб Ірини, а потім поклав на ліжко її ноги. Коли ОСОБА_17 поклав ОСОБА_10 на ліжко вона продовжувала бути непритомною. Коли ОСОБА_17 тягнув з ванни Ірину до ліжка, і поклавши її на ліжко, він ніяк не звертався до ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_17 вкрив ОСОБА_10 одіялом. Де він взяв це одіяло, не пам`ятає. Вона запитала у ОСОБА_17 навіщо він побив її ( ОСОБА_10 ). ОСОБА_17 сказав, що вона вкрала 400 грн. До цього вона у цій квартині не вживала спиртні напої. Вона безпосередньо не бачила, щоб ОСОБА_17 бив ОСОБА_10 . Сварку між ними також не чула. ОСОБА_17 був у стані алкогольного сп`яніння, т.я. від нього були чути неприємний запах перегару. Про те, що ОСОБА_17 побив ОСОБА_10 , їй сказав сам ОСОБА_17 . Сказав, що побив її за те, що вона вкрала 400 грн. Вона не допомагала ОСОБА_17 витягати ОСОБА_10 із ванни і тягнути до ліжка кімнати. У неї не було у той час мобільного телефону, щоб викликати швидку медичну допомогу. Вона суду говорить правду. Такі ж показання вона давала і на досудовому слідстві. Їй сусідка розповідала, що мати ОСОБА_17 говорила, що він ( ОСОБА_17 ) готовий дати їй 1000 доларів США, щоб вона змінила свої показання;

письмовими доказами, дослідженими судом:

протоколом огляду місця події від 13 березня 2016 р. з ілюстративною таблицею, таблицею схемою квартири, відповідно до якого місце вчинення злочину квартира АДРЕСА_3 , де виявлено труп ОСОБА_9 , зі слідами насильницької смерті, речові докази зі слідами речовини схожої на кров;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 13.03.2016 р.. відповідно до якого в ході особистого обшуку ОСОБА_7 виявлено і вилучено: жилетку; оліймпійку з капюшоном, на руках якої виявлено плями бурого кольору схожі на кров; спортивні штани з нашаруванням на передній поверхні речовини; кросівки; мобільний телефон Самсунг;

висновком експерта № 114 від 30.05.2016 р., відповідно до якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_22 , 1975 року народження знайдені наступні ушкодження: крововиливи під м`якими мозковими оболонками та у шлуночки головного мозку, крововиливи в м`які покриви голови, синці на голові та обличчі, рани на лобі справа та зліва, на переніссі, на нижній повіці лівого ока, на обох губах справа, ва підборідді справа та в правій завушній області, синці на верхніх кінцівках, на правій нозі та на правій молочній залозі. Смерть ОСОБА_9 настала від внутрішньочерепної травми із забоєм головного мозку. На це вказують: крововиливи під м`якими мозковими оболонками та у шлуночки головного мозку; крововиливи в м`які покрови голови; синці на голові та обличчі; рани на лобі справа та зліва; на переніссі; на нижній повіці лівого ока, на обох губах справа, на підборідді справа та в правій завушній області; синці на верхніх кінцівках, на правій нозі та на правій молочній залозі; рідкий стан крові; набряк-набубнявіння головного мозку. Знайдені, при судово-медичній експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо від нанесення ударів рукою іншою особою. Ушкодження в області голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а всі інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж 20 точок прикладання сили і свідчить про те, що змінювалось положення тіла під час отримання тілесних ушкоджень між потерпілою та нападаючим. При судово-токсикологічній експертизі в крові, сечі знайдено етиловий спирт, у концентрації, що за життя, може відповідати тяжкому алкогольному сп`янінню;

висновком експерта № 100 від 24.05.2016 р., відповідно до якого на штанах і кофті, вилучених при огляді місця події 13.03.2016 р. виявлена кров, яка може належати ОСОБА_9 ;

висновком експерта № 101 від 25.05.2016 р., відповідно до якого на вилучених при затриманні ОСОБА_7 спортивних штанах виявлена кров, яка може належати ОСОБА_9 ;

висновком експерта № 4-03/620 від 23.05.2016 р., відповідно до якого одинадцять слідів папілярних узорів рук виявлених і вилучених при огляді місця події 13.03.2016 р. залишені великим пальцем правої руки, великим пальцем лівої руки, середнім пальцем лівої руки, безіменним пальцем лівої руки, вказівним пальцем лівої руки, долонею правої руки ОСОБА_7 ;

висновком експерта № 176 від 27.04.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, а перебував в стані простого алкогольного сп`яніння. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього також не виявлено, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру він не потребує;

протоколом огляду та прослуховування аудіозапису від 03.06.2016 р., постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.06.2016 р. СД-Р диску з аудіозаписом розмови ОСОБА_7 з оператором служби НОМЕР_1 із ОСОБА_7 , що відбулася 13.03.2016 р. о 02 годині 34 хвилин, відповідно до якого ОСОБА_17 повідомив, що він побив ОСОБА_22 , вона померла, не дихає; супровідним листом від 03.06.2016 р. про надіслання копії звукозапису (СД) диску звукозапису розмови оператора відділу служби «102» з громадянином, який назвався ОСОБА_7 ;

судом у судовому засіданні прослуханий зазначений аудіозапис розмови, що міститься на вказаному СД-Р диску;

протоколом огляду предметів від 02.06.2016 р., постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 02.06.2016 р., а саме: халат світлих змішаних кольорів, труси чорного кольору, зразки нігтів та волосся, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, жилетку чорно-синього кольору, олімпійку чорного кольору з коричневими вставками з капюшоном, на рукавах якої виявлено плями бурого кольору ззовні схожі на кров, спортивні штани чорного кольору з нашаруванням на передній поверхні речовини, кросівки чорного кольору, 31 слід папілярних ліній, змиви речовини бурого кольору ззовні схожі на кров, зріз покривала зі слідами бурого кольору ззовні схожі на кров, мобільний телефон марки «DONOD D611», часина шкіряного ременя, ноутбук марки «hр», чорного кольору, два фрагменти волосся, штани та кофту зі слідами бурого кольору ззовні схожі на кров, 9 недопалків;

висновком експерта № 234-114 від 02.06.2016 р., відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_9 , дають змогу вважати, що всі вони не могли виникнути в результаті падіння з висоти власного зросту без прискорення. Комплекс реактивних змін у крововиливах вказують на те, що ушкодження у потерпілої були заподіяні за 30-60 хвилин до моменту настання смерті. Враховуючи характер черепно-мозкової травми та ступінь алкогольного сп`яніння можна сказати, що ОСОБА_9 не могла пересуватися та здійснювати активні дії після отримання тілесних ушкоджень (п.1-3);

протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 344від 13.03.2016 р., відповідно до якого ОСОБА_7 13.03.2016 р. о 04 годині 50 хвилин перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вказані надані прокурором докази визнає належними та допустимими.

Водночас суд, керуючись вимогами ст.ст. 85,86,94 КПК України визнає:

неналежними доказами: показання свідків обвинувачення ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , оскільки в ході допиту вони повідомили, що не були очевидцями - свідками отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , не знають за яких обставин ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження;

недопустимими доказами:

- протокол огляду трупа від 14.03.2016 р., оскільки огляд трупа ОСОБА_9 всупереч вимогам ст. 238 ч.1 КПК України здійснений слідчим без судово-медичного експерта, огляд якого здійснюється за обов`язкової участі судово-медичного експерта або лікаря, якщо вчасно неможливо залучити судово-медичного експерта;

- протокол проведення слідчого експерименту від 01.06.2016 р. за участі ОСОБА_7 , оскільки в ході перегляду відеозапису вказаної слідчої дії установлено, що слідчим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_25 фактично проведено не слідчий експеримент із ОСОБА_7 , а його додатковий допит, що суперечить вимогам ст. 240 ч.1 КПК України;

- висновок експерта № 234-114 від 02.06.2016 р. в частині зазначеного у п.4, а саме: дані слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 01.06.2016 р. та наявність і локалізація тілесних ушкоджень дають змогу вважати, що останні не могли виникнути за обставин на які він вказує, оскільки предметом дослідження експерта був фактично допит ОСОБА_7 , оформлений як слідчий експеримент, який зафіксований на відеозаписі, здійснений з порушенням вимог ст. 240 ч.1 КПК України, про що зазначено вище.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_7 передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд в ході судового розгляду кримінального провадження, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мітрофанов проти Республіка Молдова» розглянувши доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 наведені на захист останнього щодо недоведеності вчинення ним умисного вбивства, оцінивши їх відповідно до ст. 94 КПК України у сукупності із іншими дослідженими судом доказами, дійшов висновку необхідності їх відхилення, оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_21 , належними та допустимими письмовими доказами, дослідженими судом, які вищенаведені у цьому вироку.

Суд не знаходить законних підстав для відхилення показань потерпілого ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_21 в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України. При цьому суд також враховує встановлені в судовому засіданні місце, час, характер і обставини взаємовідносин, які передували та мали місце між обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_9 .

Суд визнає, що вказані доводи обвинуваченого, захисника є способом обраного захисту від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, яке судом було забезпечено обвинуваченому в ході судового розгляду кримінального провадження, відповідно до ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ст. 62 ч.1,2 Конституції України, ст. 17 ч.2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Суд зазначає, що доказування тих чи інших обставин кримінального правопорушення може грунтуватися не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі сукупності усіх, у тому числі непрямих доказів, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення кримінального правопорушення конкретною особою.

Переконання суду про скоєння ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_9 відповідно до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» грунтується на сукупності вищенаведених належних і допустимих непрямих доказів, які з урахуванням обставин цього кримінального провадження та висунутих на свій захист непослідовних версій обвинуваченим ОСОБА_7 щодо обставин смерті ОСОБА_9 , які не узгоджуються із вказаними доказами.

Суд визнає висунуті обвинуваченим ОСОБА_7 на свій захист версії про те, що: ОСОБА_9 неодноразово падала у квартирі, у ванну Ірину потягнув тому, що хотів промити обличчя і волосся, це робив, т.я. було зручніше, тілесні ушкодження ОСОБА_10 не наносив, він її не бив, не знає хто наніс їй тілесні ушкодження, телефонував на лінію «102», тому як не знав що робити, неспроможними.

Оскільки зазначене спростовується:

1. показаннями свідка ОСОБА_21 про те, що їй двері квартири відкрив ОСОБА_7 . Вона зайшла до квартири і побачила, що ОСОБА_10 знаходиться у ванній кімнаті у самій ванні непритомна. Ірина була в одязі. У Ірини на голові над бровою було розсічення, рана на голові. Коли вона зайшла до ванної кімнати і побачила ОСОБА_10 у ванні непритомною, ОСОБА_17 у цей час стояв біля неї, на порозі біля дверей до ванної кімнати. У ванній кімнаті вона бачила кров на одвірку дверей і пральній машині. При ній він взяв ОСОБА_10 у ванні і тягнув у кімнату до ліжка. Ноги Ірини волочилися по полу. ОСОБА_10 була непритомною. Очі у неї були закриті. Коли він поклав ОСОБА_10 на ліжко вона продовжувала бути непритомною. Коли ОСОБА_17 тягнув з ванни Ірину до ліжка, і поклавши її на ліжко, він ніяк не звертався до ОСОБА_10 . Про те, що ОСОБА_17 побив ОСОБА_10 , їй сказав сам ОСОБА_17 . Сказав, що побив її за те, що вона вкрала гроші;

2. звукозаписом телефонної розмови ОСОБА_7 з оператором виклику служби «102», здійсненого з власної ініціативи особисто ОСОБА_7 13 березня 2016 р., в ході якої ОСОБА_7 повідомив: Я побив жінку, вона по моєму померла. Зазначив своє прізвище, ім`я, по батькові: ОСОБА_7 та адресу: бульвар АДРЕСА_4 ;

3. висновком експерта № 114 від 30.05.2016 р., відповідно до якого на трупі ОСОБА_9 знайдені крововиливи під м`якими мозковими оболонками та у шлуночки головного мозку, крововиливи в м`які покриви голови, синці на голові та обличчі, рани на лобі справа та зліва, на переніссі, на нижній повіці лівого ока, на обох губах справа, ва підборідді справа та в правій завушній області, синці на верхніх кінцівках, на правій нозі та на правій молочній залозі. Її смерть настала від внутрішньочерепної травми із забоєм головного мозку. Знайдені, при експертизі трупа, ушкодження заподіяні тупими предметами, можливо від нанесення ударів рукою іншою особою. Ушкодження в області голови мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Локалізація та характер ушкоджень, свідчать, що мало місце не менш ніж 20 точок прикладання сили, змінюваність положення тіла під час отримання тілесних ушкоджень між потерпілою та нападаючим;

4. висновком експерта № 234-114 від 02.06.2016 р., відповідно до якого локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_9 , дають змогу вважати, що всі вони не могли виникнути в результаті падіння з висоти власного зросту без прискорення. Характер черепно-мозкової травми та ступінь алкогольного сп`яніння дають підставу вважати, що ОСОБА_9 не могла пересуватися та здійснювати активні дії після отримання тілесних ушкоджень (пункти1-3).

При цьому суд зазначає, що по прибуттю ОСОБА_21 до помешкання ОСОБА_9 , остання лежала непритомною у ванній, мала тілесні ушкодження. У ванній кімнаті була кров на дверях і пральній машині. ОСОБА_7 тягнув з ванної кімнати ОСОБА_9 непритомною. При цьому ніяк не звертався до неї. Він не повідомляв оператору служби «102», що ОСОБА_9 у квартирі у нетверезому стані падала, вдарялась при цьому, отримала тілесні ушкодження, втратила свідомість, потребує медичної допомоги. Повідомив не точну адресу де події мали місце, а ту яку вважав необхідним повідомити оператору служби «102».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

доведеності «поза розумним сумнівом» вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 115 ч.1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечного діяння, дійшов висновку про їх відповідність.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікує за:

ст. 115 ч.1 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_7 за формою вини, ступенем тяжкості вчинив умисний особливо тяжкий злочин.

Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованого йому злочину ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 24 ч.2 КК України, при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.

ОСОБА_7 раніше не судимий.

Він за місцем проживання характеризується посередньо.

ОСОБА_7 не перебуває на обліку у лікаря психіатра. Він перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2011 р.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає його осудним, тобто особою, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнаються: має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є потерпілим (категорія 4) від наслідків аварії на ЧАЕС.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння - п. 13 ч.1 ст. 67 КК України.

Суд при призначенні покарання ОСОБА_7 враховує положення ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд констатує, що протиправні дії ОСОБА_7 мають незворотні наслідки: позбавлення найціннішого життя громадянки ОСОБА_22 , 1975 року народження.

Суд, реалізуючи принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, обставини, які пом`якшують покарання, обставину, яка обтяжують покарання, думку представника потерпілого щодо покарання обвинуваченого, дійшов висновку, що ОСОБА_7 представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у ближче до середньої межі санкції ст. 115 ч.1 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання в частині строку покарання, передбаченого санкцією ст. 115 ч.1 КК України, на переконання суду, буде явно не справедливим через м`якість, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.ст. 69,75 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання в частині строку покарання, передбаченого санкцією ст. 115 ч.1 КК України, на переконання суду, буде явно несправедливим через суворість, враховуючи що він раніше не судимий, обставини, які пом`якшують покарання.

Цивільний позов відсутній.

Відповідно до ст.174 ч.4 КПК України суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Зважаючи на вимоги ст. 174 ч.4 КПК України суд вважає необхідним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2016 р. про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме:

СД-Р диск з аудіозаписом, який наданий суду, слід зберігати при судовій справі; халат світлих змішаних кольорів, труси чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, жилетку чорно-синього кольору, олімпійку чорного кольору з коричневими вставками з капюшоном, на рукавах якої виявлено плями бурого кольору ззовні схожі на кров, спортивні штани чорного кольору з нашаруванням на передній поверхні речовини, кросівки чорного кольору, які передані за квитанцією № 315/2016 від 02.06.2016 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернути ОСОБА_7 ; зразки нігтів та волосся, 31 слід папілярних ліній, змиви речовини бурого кольору ззовні схожі на кров, зріз покривала зі слідами бурого кольору ззовні схожі на кров, частину шкіряного ременя, два фрагменти волосся, штани та кофту зі слідами бурого кольору ззовні схожі на кров, 9 недопалків, які передані за квитанцією № 315/2016 від 02.06.2016 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід знищити; мобільний телефон марки «DONOD D611», ноутбук марки «hр» чорного кольору, які передані за квитанцією № 315/2016 від 02.06.2016 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, слід повернути потерпілому ОСОБА_16 .

При цьому суд зазначає, що відповідно до ст. 100 ч. 12 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Суд витрати на залучення експерта у розмірі 4233 грн. 92 коп. стягує із обвинуваченого.

В ході досудового розслідування ОСОБА_7 13 березня 2016 р. затриманий, 15 березня 2016 р. стосовно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. 10 травня 2018 р. ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду змінений запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 із тримання під вартою на домашній арешт, він у цей же день звільнений з-під варти.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк досудового тримання його під вартою з 13 березня 2016 р. до 10 травня 2018 р. із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирати.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 15.03.2016 р. про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Речові докази: СД-Р диск з аудіозаписом, який наданий суду - зберігати при судовій справі; халат світлих змішаних кольорів, труси чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, жилетку чорно-синього кольору, олімпійку чорного кольору з коричневими вставками з капюшоном, на рукавах якої виявлено плями бурого кольору ззовні схожі на кров, спортивні штани чорного кольору з нашаруванням на передній поверхні речовини, кросівки чорного кольору, які передані за квитанцією № 315/2016 від 02.06.2016 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - повернути ОСОБА_7 ; зразки нігтів та волосся, 31 слід папілярних ліній, змиви речовини бурого кольору ззовні схожі на кров, зріз покривала зі слідами бурого кольору ззовні схожі на кров, частину шкіряного ременя, два фрагменти волосся, штани та кофту зі слідами бурого кольору ззовні схожі на кров, 9 недопалків, які передані за квитанцією № 315/2016 від 02.06.2016 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - знищити;

мобільний телефон марки «DONOD D611», ноутбук марки «hр» чорного кольору, які передані за квитанцією № 315/2016 від 02.06.2016 р. до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - повернути потерпілому ОСОБА_16 .

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 4233 грн. 92 коп.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3