Справа № 756/8879/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5062/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 153 КК України (у редакції 2001 року), ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152 КК України (у редакції 2001 року), ч. 1 ст. 156, ч. 3, 4 ст. 152 КК України.
Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення. Вказує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, у тому числі і особливо тяжких, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, у тому числі неповнолітніх, які надали органу досудового розслідування беззаперечні показання, що підтверджують його причетність до вказаних кримінальних правопорушень. Підкреслює, що потерпілі особи були з малозабезпечених сімей та отримували від ОСОБА_6 грошові кошти та подарунки, останній достовірно володіє інформацією щодо потерпілих, місця їх проживання та кола спілкування, а тому, враховуючи, що вони повинні допитуватись у судовому засіданні, може незаконно впливати на них шляхом залякування або обіцяючи винагороду з метою зміни показань, дачі неправдивих показань або відмови від дачі будь яких показань в суді. Також прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому інкриміновано вчинення декількох тотожних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а здобуті під час досудового розслідування докази, у тому числі і вилучені речові докази, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 вчиняв злочини вказаної категорії протягом тривалого часу відносно неповнолітніх та малолітніх осіб, тому існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 11 лютого 2022 року включно без визначення розміру застави.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, вказав, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Судом зазначено, що інкриміновані ОСОБА_6 події мали місце впродовж певного тривалого часу, а отже наявність наведених ризиків є досить ймовірною, ураховуючи не бажання потерпілих особисто приймати участь в розгляді справи та враховуючи тяжкість висунутого обвинувачення. Судом також враховано характеризуючи відомості щодо особистості обвинуваченого та вказано, що наразі тяжкість покарання перевищує ту позитивну суспільну, професійну характеристики, як і міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, і не дає суду підстав вважати зменшення ризиків до тієї межі, яка би дозволила суду дійти висновку про можливість змінення існуючого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу місцевого суду скасувати та змінити обвинуваченому обраний запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням на нього процесуальних обовязків.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що зазначені судом ризики, носять абстрактний характер, оскільки щодо потерпілих та свідків стороною обвинувачення заходів безпеки не застосовувалося, доказів наявності намірів ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків та потерпілих не надано, обвинувачений не має судимостей і до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки. Також зазначає про те, що судом не мотивовано з яких підстав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю та утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисники, обвинувачений повідомлені, клопотань від учасників судового провадження про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, направлені проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх та малолітніх осіб, приймаючи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, враховуючи особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що висновки суду про продовження існування зазначених прокурором ризиків є такими, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження , тому відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують продовження дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання захисника на особу обвинуваченого, наявність у обвинуваченого позитивних характеристик, були враховані судом першої інстанції , при чому надано оцінку особистості обвинуваченого та співставлено інкриміноване йому кримінальне правопорушення із здійсненням своєї професійної діяльності.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: