КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4473/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю адвоката ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0001091 від 05.11.2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт у кримінальному провадженні 0001091за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 361, ч.2 ст.209 КК України, яке було вилучене 15.06.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 15000 доларів США; грошові кошти у сумі 3000 євро; платіжну банківську картку «Приватбанк» за № НОМЕР_1 ; наручний годинник «AppleWatch» series5 (вимкнений); блокнот синього кольору «Notebook» із рукописними їй (чорновими записами); Wi-Fi роутер марки «Хіаомі» моделі «R4CH», 25091/A9WW77699, із забороною користування та розпорядження вказаними речами.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що є підстави для накладення арешту на вказане майно, з метою його збереження, оскільки майно відповідає критеріям передбаченим ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження оскільки ні власник майна, ні його представник присутніми під час розгляду клопотання про накладення арешту не були, ухвалу слідчого судді отримали лише 09 липня 2021 року. Також апелянт не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею першої інстанції рішення просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити органу досудового розслідування в накладенні арешту на майно.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України. Слідчим суддею належним чином не зазначено та не обґрунтовано, яким чином майно, зокрема, грошові кошти мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення злочину могли залишитися на них, та чи можна їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. При цьому апелянт посилається на те, що вилучені грошові кошти є приватною власністю батьків ОСОБА_9 , є єдиним заощадженням перевізши їх з окупованої території м. Донецьк. Також вказує на те, що ОСОБА_10 не є особою в кримінальному провадженні на майно якої може бути накладено арешт (має процесуальний статус «свідок»). А відтак, накладений арешт є безпідставним обмеженням власника у користуванні своїм майном.

При цьому апелянт наголошує на тому, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року у справі № 757/29746/21-к надано дозвіл на вилучення предметів та документів, що задіяні для здійснення протиправної діяльності, що мають шкідливу програму-вимагач «Сіор», програмне забезпечення «FlawedAmmyy», тобто мають сліди вчинення кримінального правопорушення, на відшуковування: системних блоків, ноутбуків, макбуків, серверного обладнання та іншої комп`ютерної техніки, носіїв електронної інформації, носіїв на твердотільних дисках, зовнішніх переносних пристроїв зберігання інформації, мобільних терміналів, сім-карт, засобів комунікації та іншого обладнання, що містять шкідливу програму «Сіор». Та судом не надано дозволу на відшуковування та вилучення коштів, платіжних карт. Вилучене майно не відповідає ознакам речового доказу та мета накладення арешту не відповідає дійсності. Зазначене майно використовувалось власником виключно задля власних потреб.Доказів які б вказували, що зазначене майно є предметом, засобом чи знаряддям злочину, яке розслідується у вказаному кримінальному провадженні немає. Окрім того, зазначене майно не відповідає критеріям, визначеними ст. 98 КПК України, а у своїй сукупності дані обставини слугують підставами для відмови в задоволенні клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Колегія суддів приймає доводи апелянта щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, так як ні власник майна, ні його представник присутніми під час розгляду клопотання не були, згідно наявної в матеріалах судової справи інформації ухвалу слідчого судді отримали 09 липня 2021 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвала суду має відповідати вимогам статті ст. 370 КПК України, тобто ухвала повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001091 від 05.11.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч.2 ст.361 КК України. В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації.. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання та наклав арешт на майно у кримінальному провадженні 0001091.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання вищевказаного клопотання та слідчим суддею під час його розгляду не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, орган досудового розслідування не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Крім цього, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких органом досудового розслідування вноситься клопотання про накладення арешту та відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситись з обставинами кримінального провадження.

Орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту майна, яке було вилучене 15.06.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 15000 доларів США; грошові кошти у сумі 3000 євро; платіжну банківську картку «Приватбанк» за № НОМЕР_1 ; наручний годинник «AppleWatch» series5 (вимкнений); блокнот синього кольору «Notebook» із рукописними їй (чорновими записами); Wi-Fi роутер марки «Хіаомі» моделі «R4CH», 25091/A9WW77699 не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким саме чином існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що арешт має бути накладений саме з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна. При цьому колегія суддів зважує на те, що матеріали не містять даних про повідомлення про підозру ОСОБА_7 не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, не долучено жодного протоколу допиту свідків, за даними яких можливо було б говорити про вчинення кримінального правопорушення цією особою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку органом досудового розслідування не доведено необхідності у накладенні арешту на майно саме з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а тому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

За наведеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 подану в інтерексах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року у кримінальному провадженні №0001091 від 05.11.2020 року - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт у кримінальному провадженні 0001091за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 361, ч.2 ст.209 КК України, яке було вилучене 15.06.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 15000 доларів США; грошові кошти у сумі 3000 євро; платіжну банківську картку «Приватбанк» за № НОМЕР_1 ; наручний годинник «AppleWatch» series5 (вимкнений); блокнот синього кольору «Notebook» із рукописними їй (чорновими записами); Wi-Fi роутер марки «Хіаомі» моделі «R4CH», 25091/A9WW77699, із забороною користування та розпорядження вказаними речами - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт у кримінальному провадженні 0001091за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 361, ч.2 ст.209 КК України, яке було вилучене 15.06.2021 року під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 15000 доларів США; грошові кошти у сумі 3000 євро; платіжну банківську картку «Приватбанк» за № НОМЕР_1 ; наручний годинник «AppleWatch» series5 (вимкнений); блокнот синього кольору «Notebook» із рукописними їй (чорновими записами); Wi-Fi роутер марки «Хіаомі» моделі «R4CH», 25091/A9WW77699, із забороною користування та розпорядження вказаними речами відмовити.
Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4