ЄУН № 336/803/21
пр. № 1-кп/336/409/2021
УХВАЛА
Іменем України
20 вересня 2021 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий, один зі свідків ще не допитаний, що не виключає незаконного впливу на нього, а рівно і на потерпілу. Також прокурор вказував на наявність ризику переховування від суду, адже обвинувачений не має стійких соціальних зв?язків, не працює.

Обвинувачений та захисник заперечували проти заявленого клопотання, вказуючи на можливість обрання обвинуваченому більш м?якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання. Захисник посилався на те, що обвинуваченому немає сенсу впливати на свідків, які дають показання на його користь, ОСОБА_6 має постійне місце проживання в будинку, який належить його матері. Також захисник вказував на те, що стан здоров?я обвинуваченого та наявність у нього захворювання, потребує постійного нагляду лікарів, спеціального лікування та харчування, що не може бути забезпечено в умовах слідчого ізолятору.

Потерпіла підтримала заявлене прокурором клопотання.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Ухвалою суду від 06.08.2021 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 жовтня 2021 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Підсумовуючи вищевказане, суд виходить з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, який мав своїм наслідком позбавлення потерпілого життя, йому відомо де мешкають свідки, що не виключає можливості незаконного впливу на вказаних осіб, крім того обвинувачений не працює, не надав доказів на підтвердження наявності у нього стійких соціальних зв?язків, не має у власності будь-якого майна.

За таких обставин, суд вважає, що відомості про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , безумовно підтверджує наявність ризику переховування від суду, а також вчинення незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.

Такі ризики у своїй сукупності є достатньо вагомими для застосування щодо ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу.

Інші альтернативні запобіжні заходи, на думку суду, не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Посилання обвинуваченого та сторони захисту на наявність у нього захворювання, яке потребує медичного лікування, достатніми доказами не підтверджено, адже з наданої захисником довідки про результати лабораторних досліджень вбачається, що у ОСОБА_6 виявлені антитіла до вірусу гепатиту С, натомість документів на підтвердження того, що ОСОБА_6 хворіє на гепатит С чи будь-яку іншу хворобу, потребує медичного обстеження, спеціального лікування та харчування, які не можуть бути надані в умовах слідчого ізолятору, суду не надано.

За умови надання доказів такої потреби, питання лікування ОСОБА_6 може бути вирішено в інший спосіб шляхом направлення обвинуваченого до відповідного медичного закладу.

На переконання суду продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який в цьому випадку полягає у необхідності забезпечення права учасників справи на розгляд справи у розумний строк та усунення небезпеки вчинення протиправних діянь обвинуваченим та, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд, керуючись положеннями ст. 183 ч. 4 КПК України, оскільки злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , пов?язаний із застосуванням насильства, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 331 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 13 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 листопаду 2021 року включно.

Ухвала суду діє до 18 листопаду 2021 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3