гСправа № 179/1758/21 Провадження №1-кп/0187/48/22
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000176) відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Вільногірськ Дніпропетровської області; не одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; раніше судимого:
*18.10.2005 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст. 71, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі;
*18.12.2008 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 70. ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк З місяці по вироку Вільногірським міським судом Дніпропетровської області від 18.12.2005, до З років позбавлення волі;
*24.12.2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309. ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки:
*02.08.2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний не відбутий строк 1 рік 1 місяць за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2012 до позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць. 17.06.2015 року звільнений умовно-достроково постановою ГТятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.06.2015 року на підставі ст. 81 КК України, не відбутий строк покарання 1 місяць 25 днів.
*13.11.2020 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2021 року близько 15 години 40 хвилини в с. Минівка Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Центральна, неподалік зупинки громадського транспорту, помітив транспортний засіб - мотоцикл марки «Spark SR200R-28», в ході раптово виниклого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись ключем, який знаходився в замку запалювання, запустив двигун та розпочав рух мотоциклом.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 повторно незаконно заволодів транспортним засобом - мотоциклом марки «Spark SR200R-28». помаранчевого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , вартістю 29915 гривень 04 копійки, який належить ОСОБА_6 .
Заволодівши викраденим, ОСОБА_3 місце скоєння правопорушення залишив, викрадене майно присвоїв та розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 29915 грн.
Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю. Пояснив, що він дійсно, 11 жовтня 2021 року близько 15 години в с. Минівка Новомосковського району, перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту, помітив мотоцикл. Підійшов до нього і побачив ключі в замку запалення. Далі скориставшись ключем, запустив двигун та розпочав рух на мотоциклі після чого його було зупинено працівниками поліції.
Шкодує про вчинене та щиро розкаюється. Просить суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_3 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч.3 ст. 349 КПК України суд допитав обвинуваченого та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України знайшла своє підтвердження повністю в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України).

ОСОБА_3 має середню освіту, не працює, але постійно працює виконуючи одноразові роботи, проживає не за місцем реєстрації, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, попередньо неодноразово засуджений, в тому числі за злочини проти власності.
Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття, так як підсудною усвідомлено та критично оцінено свою протиправну поведінку, а також активне сприяння розкриттю злочину.

Як обставини, які в силу статті 67 КК України обтяжує покарання підсудному, суд враховує рецидив злочинів.

Суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності злочину, вчиненого ОСОБА_3 , який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, визначеної за вчинений ним злочини у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення підсудного від покарання чи його відбування, судом не встановлено.

Крім того, слід застосувати додаткове покарання у виді конфіскації майна.

При цьому призначаючи покарання суд враховує, що ОСОБА_3 вироком Красногвардійського районним судом м. Дніпропетровська від 13.11.2020 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки. Таким чином призначаючи остаточне покарання суд застосовує ст. 71 КК України та до покарання, призначеного за даним вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Суд вважає, що з метою запобігання спробам вчинення ОСОБА_3 дій направлених на переховування від суду, відносно підсудного необхідно продовжити застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти виконання останнім процесуальних обов`язків.

При визначенні початку обрахунку строку відбування покарання та зарахування попереднього ув`язнення суд враховує, що ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2021 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому фактично його затримано 11.10.2021, про що свідчить копія протоколу затримання таким чином строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання, рахуючи строк покарання з моменту фактичного затримання підсудного, тобто, з 11.10.2021, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Документально підтверджені процесуальні витрати, зокрема витрати пов`язані з залученням судових експертів за висновком № 4151 від 21.10.2021 на загальну суму 500 грн., згідно правил ст. 122 та 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 100, 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районним судом м. Дніпропетровська від 13 листопада 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто, з 11 жовтня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази по справі: мотоцикл марки «Spark SR200R-28», вважати повернутим власнику ОСОБА_6 .
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи на загальну суму 500 грн (п`ятсот грн.) - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1