Справа № 626/600/20
Провадження № 1-кп/626/28/2021
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К
Іменем України

26 жовтня 2021 року Красноградський районний суд Харківської області

в складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Краснограді кримінальне провадження за № 0000588 від 07.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, має професійно-технічну освіту, не одружений, не працює, судимого вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.11.2019 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком на один рік, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці лютого 2018 року (точної дати слідством не встановлено) в денний час, ОСОБА_7 діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, по корисливим мотивам, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 зустрівся із ОСОБА_9 , якому раніше, а саме 06.02.2018 здійснював продаж дров дерев для опалення та який в зв`язку з цим ставився до нього з довірою. Маючи на меті заволодіти грошима останнього, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, попередньо спланувавши власні дії, повідомив ОСОБА_9 про намір продати йому дрова дерев із доставкою у вантажному автомобілі до місця його мешкання за ціною 2000 грн. ОСОБА_9 , не усвідомлюючи злочинність намірів ОСОБА_7 , погодився на пропозицію останнього та домовився з ним про зустріч за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Того ж дня, близько 16.00 год. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи мету незаконного збагачення, не плануючи виконувати власне зобов`язання за попередньою домовленістю, прибув за вищевказаною адресою до місця мешкання ОСОБА_9 , де ввів в оману останнього та повідомив, що вантажний автомобіль з дровами дерев близько через годину буде за місцем його мешкання, проте гроші за його послугу необхідно надати йому відразу. ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_7 , передав йому гроші в сумі 2000 грн., після чого останній разом з отриманими коштами залишив місце події та своє зобов`язання не виконав, чим завдав останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

Тобто своїми умисними злочинними діями, що виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 вчинив шахрайство.

Крім цього, в середині серпня 2019 року (точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_13 , вирішивши придбати дров для опалення житлового будинку, де проживає разом з родиною за адресою: АДРЕСА_2 , зателефонував ОСОБА_7 , який раніше здійснював йому продаж дров і в зв`язку з чим він ставився до нього з довірою, та запитав його про можливість продати йому дрова дерев з доставкою у вантажному автомобілі до його місця мешкання. На це у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом обману. Так, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 повторно, не маючи на меті в подальшому виконувати жодних зобов`язань з продажу дров, підтвердив ОСОБА_13 , що має можливість продати йому дрова у вантажному автомобілі та повідомив йому, що для подальшого виконання замовлення йому необхідно надати завдаток в розмірі 1500 грн. Коли ОСОБА_13 погодився на такі умови ОСОБА_7 , то той прибув до місця його мешкання за вищевказаною адресою, де продовжуючи реалізацію свого умислу, вводячи в оману ОСОБА_13 , заволодів його коштами в розмірі 1500 грн., після чого разом з отриманими коштами залишив місце події та своє зобов`язання не виконав, чим завдав потерпілому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 29 серпня 2019 року, в денний час ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дізнавшись від близької особи про те, що ОСОБА_7 , начебто займається продажем дров дерев для опалення на території Красноградського району Харківської області зателефонувала останньому та запитала його про можливість продати їй дрова дерев з доставкою у вантажному автомобілі до її місця мешкання. На це у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_12 шляхом обману. Так, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 повторно, не маючи на меті в подальшому виконувати жодних зобов`язань з продажу дров, підтвердив ОСОБА_12 , що має можливість продати їй дрова у вантажному автомобілі за суму грошей в розмірі 4500 грн. та повідомив їй, що для подальшого обумовлення всіх деталей угоди йому необхідно зустрітись з нею особисто. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_7 прибув до місця мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 , де ввів в оману останню та повідомив, що забезпечить доставку дров дерев у вантажному автомобілі до місця її мешкання протягом наступних 24-х годин, проте з метою подальшого виконання зобов`язання частину грошей в розмірі 2000 грн. за його послугу необхідно надати йому відразу. ОСОБА_12 , будучи обманутою ОСОБА_7 , передала йому гроші в сумі 2000 грн., після чого останній разом з отриманими коштами залишив місце події та своє зобов`язання не виконав, чим завдав ОСОБА_12 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 10 вересня 2019 року, в денний час, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, по корисливим мотивам, прибув до місця мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , так як раніше привозив дрова його сусіду і ОСОБА_10 ставився до нього з довірою. Маючи на меті заволодіти грошима останнього, ОСОБА_7 , повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, попередньо спланувавши власні дії, не маючи на меті в подальшому виконувати жодних зобов`язань з продажу дров, повідомив ОСОБА_10 про намір продати йому того ж дня дрова дерев із доставкою у вантажному автомобілі до місця його мешкання за ціною 2000 грн.. ОСОБА_10 , не усвідомлюючи злочинність намірів ОСОБА_7 , будучи введеним в оману останнім, погодився на його пропозицію та передав йому гроші в сумі 2000 грн., після чого ОСОБА_7 разом з отриманими коштами залишив місце події та своє зобов`язання не виконав, чим завдав останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, наприкінці вересня 2019 року (точної дати слідством не встановлено) в денний час ОСОБА_11 , дізнавшись від близької особи про те, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , начебто займається продажею дров дерев для опалення на території Красноградського району Харківської області зателефонував останньому та запитав його про можливість продати йому дрова дерев з доставкою у вантажному автомобілі до його місця мешкання. На це у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_11 шляхом обману. Так, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_7 повторно, не маючи на меті в подальшому виконувати жодних зобов`язань з продажу дров, підтвердив ОСОБА_11 , що має можливість продати йому дрова у вантажному автомобілі за суму грошей в розмірі 4000 грн. та повідомив йому, що для подальшого обумовлення всіх деталей угоди йому необхідно зустрітись з ним особисто. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_11 поблизу території автостанції м. Красноград по вул. Полтавській, де ввів в оману останнього та повідомив, що вантажний автомобіль з дровами дерев протягом дня прибуде до місця його мешкання, проте гроші за його послугу необхідно надати йому відразу. ОСОБА_11 , будучи введеним ОСОБА_7 в оману, передав йому гроші в сумі 4000 грн., після чого останній разом з отриманими коштами залишив місце події та своє зобов`язання не виконав, чим завдав ОСОБА_11 майнову шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, 21 січня 2020 року, близько 07.20 год. ОСОБА_14 , знаходячись в с. Вільховий Ріг Красноградського району Харківської області, на зупинці громадського транспорту зустрів мешканця цього ж села ОСОБА_7 .. Маючи потребу в коштах, які перебували на його банківській картці банку «ПриватБанк» та не маючи можливості самостійно прибути до міста Красноград або іншого населеного пункту для зняття готівки з даної картки з банкомату, ОСОБА_14 попрохав ОСОБА_7 , який відправлявся до м. Красноград Харківської області, зняти з його банківської картки готівку в банкоматі, після чого передати її йому. На це ОСОБА_7 , повторно, діючи з прямим умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, не маючи на меті виконувати своє зобов`язання, запевнив ОСОБА_14 , що допоможе йому та зніме з його картки готівку, яку передасть йому. В результаті цього ОСОБА_14 , будучи введеним в оману, не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_7 , передав йому свою банківську картку та вказав на пін-код до неї. Отримавши банківську картку ОСОБА_14 , ОСОБА_7 того ж дня, прибув до м. Красноград, де за допомогою банкомату банку «ПриватБанк», розташованого за адресою: Харківська область, м. Красноград, вул. Бєльовська, буд. 76, зняв готівку з банківської картки ОСОБА_14 в розмірі 4800 грн., яку останньому не повернув та розпорядився коштами у вказаній сумі на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду у зазначеному розмірі.

Тобто своїми умисними злочинними діями, що виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману ОСОБА_7 вчинив шахрайство повторно.

Обвинувачений вину не визнав, та пояснив, що працівники поліції умисно сфальсифікували проти нього кримінальне провадження, тому що у нього неприязні відносини із поліцейським ОСОБА_15 . Насправді він коштів від потерпілих не брав, крім ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , але Ізмайлову він повернув особисто, а ОСОБА_12 2500 грн повернула його мати. Крім того, він пояснив, що потерпілих не знає, вони його оговорюють по вказівці працівників поліції. Доставкою дров він не займається, виписував дрова тільки своїй матері. Разом з тим, він підтвердив, що розписку ОСОБА_12 написав особисто. В розписці він вказує, що бере у неї залог в сумі 2000 гривень і зобов`язується протягом 24 годин привезти дрова. Однак не виконав свої зобов`язання, так як знаходився у відрядженні, але не пам`ятає у якому. Кошти ОСОБА_14 він віддав особисто в сумі 4800,00 гривень після 16:00 годин 21.01.2020 року у нього дома у присутності таксиста, який підтвердив це в суді.

Також ОСОБА_7 просив врахувати при ухваленні вироку, що він не працює, сумісно проживав без реєстрації шлюбу із громадянкою ОСОБА_16 , від сумісного проживання народилася донька ОСОБА_17 , яка зі слів матері записана на її прізвище. Крім того, просив врахувати, що його мама ОСОБА_18 перебуває у тяжкому фізичному стані після перенесених двох мікроінсультів.

Суд, проаналізувавши та дослідивши покази потерпілих, свідків, письмові докази, які надали сторони, вважає їх належними і допустимими та такими, що підтверджують винуватість ОСОБА_7 у незаконному заволодінні грошовими коштами потерпілих шляхом обману та зловживання довірою.
Так, потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні вказав, що впізнає обвинуваченого у якого влітку 2018 року він купляв дрова і тому через рік, влітку 2019 року знову вирішив купити у нього дрова. На його дзвінок ОСОБА_7 пообіцяв привезти дрова, але попросив аванс в сумі 1500, 00 гривень. Він погодився і передав останньому вдома 1500,00 гривень в якості авансу на АДРЕСА_2 , передачу грошей спостерігав його батько і сусіди, розписки ОСОБА_19 не писав, дрова повинен був привезти в той же день. Однак ОСОБА_7 дрова не привіз, на дзвінки не відповідав. Тоді він взнав його місце проживання і поїхали з батьком до нього додому. Була дома одна мати і сказала, що Ви не перші приїжджаєте за грошима, вона не знає де син знаходиться.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що впізнає обвинуваченого, який є племінником його сусідки і від якої взнав, що той продає дрова. Перший раз він купив у нього машину дров у перших числах лютого 2018 року, а другий раз хотів купити дрова в кінці лютого 2018 року перед 23-м лютим за 2000,00 гривень. Він спочатку передав останньому 800 гривень авансу, а потім ввечері приїхав ОСОБА_7 і попросив 1200 гривень, так як у нього проблеми з поліцією і обіцяв в той вечір привезти дрова. Він в присутності таксиста з яким приїхав ОСОБА_7 передав йому 1200,00 гривень. Однак дрова той не привіз, на дзвінки не відповідав. Він їздив до нього додому, ОСОБА_7 обіцяв йому дрова або гроші повернути, але обіцянку не виконав. Письмових розписок ОСОБА_7 не писав. Восени 2019 року йому зателефонувала з поліції Роменська Лідія і попросила приїхати і написати по даному факту заяву про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Він дійсну таку заяву писав і з його слів поліцейський відбирав у нього пояснення.

Потерпіла ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (78 років) пояснила, що впізнає обвинуваченого, якому влітку 2019 року, взнавши від своїх родичів, що ОСОБА_7 займається дровами, зв`язалася з ним по телефону. Той відповів, що дійсно машина дров коштує 5000,00 гривень, він їй як пенсіонеру може продати за 4500 гривень, але потрібен аванс в сумі 2000,00 гривень. Вона йому в той же день передала кошти, він написав розписку і дав копію паспорта, але дрова не привіз. Вона один раз їздила з онуком до нього додому, але мати сказала, що вигнала сина з дому, тому що він грає на автоматах. Ніяких коштів мати обвинуваченого їй не передавала і підтвердження її слів у неї залишилася розписка обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні вказав, що впізнає обвинуваченого з яким у вересні 2019 року, взнавши від своєї матері, що ОСОБА_20 займається дровами, зустрівся на вул. Полтавській у місті Краснограді недалеко від автовокзалу і передав 4000,00 гривень за дрова. Однак ОСОБА_19 до цього часу дрова не привіз, розписки він не брав.

Потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_7 є його односельчанином, село невелике, всі один одного знають і тому він йому довіряв. 21.01.2020 року приблизно біля 08:00 на зупинці в с. Ольховий Ріг Красноградського району він передав ОСОБА_7 , банківську пенсійну картку і код до неї, який написав на аркуші, щоб він в м. Краснограді подивився в банкоматі чи надійшли йому кошти в сумі 4800 гривень і просив їх зняти у випадку надходження. Ввечері ОСОБА_20 картку повернув і сказав, що вона була заблокована банкоматом, тому кошти він не отримав. В той же день йому надійшло СМС -повідомлення з банку про надходження на його рахунок 4800 гривень. Однак, коли він поїхав у місто і перевірив в банкоматі рахунок, там було тільки 20 грн. Він зрозумів, що вказані кошти зняв ОСОБА_20 і тоді звернувся у поліцію.

Після допиту свідка ОСОБА_21 , судом повторно був допитаний потерпілий ОСОБА_14 , який категорично наполягав, що ОСОБА_19 кошти йому не віддав, з таксистом до нього додому не приїздив, він все життя працював шофером, ніколи не зловживав спиртними напоями.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні вказав, що впізнає обвинуваченого, який влітку 2019 року ввечері до нього приїхав додому та запропонував купити дрова за 3000 гривень, він запропонував 2000 гривень і останній погодився, але сказав , що потрібно всю суму дати зразу для сплати штрафу, так як поліція затримала автомобіль з дровами. Він порадився із дружиною. Вона погодилася передати ОСОБА_7 погоджену суму і той же вечір без свідків він дану суму передав, розписку не відбирав. ОСОБА_7 дав свій номер телефону і повідомив, що в той же вечір дрова привезе. Однак дров не привіз до цього часу, перестав відповідати на дзвінки. Він знайшов його вдома, ОСОБА_7 пообіцяв оформити кредит, поїхали в той же день до «Приватбанку» в м. Красноград, ОСОБА_7 отримав кредитну картку, але пішов в туалет і більше він його не бачив. Він спілкувався із його мамою, вона розповіла, що багато людей приїжджають до неї, так як син брав у них гроші. Приблизно через півроку йому зателефонували з поліції і поцікавились, чи передавав він ОСОБА_7 кошти за доставку дров, він підтвердив і йому запропонували приїхати до поліції і написати відповідну заяву і дати письмові пояснення, що він і зробив. Підстав для обмови ОСОБА_7 він не має, так як зовсім його не знає, він передав кошти йому, тому що раніше ОСОБА_7 дійсно привозив дрова його сусіду.

Свідок ОСОБА_22 , вказала судовому засіданні, що впізнає обвинуваченого, так як саме вона дала своїй бабусі ОСОБА_12 номер телефону ОСОБА_7 , тому що від свого керівника взнала, що той останньому привіз дрова. Зі слів бабусі вона під розписку передала ОСОБА_7 аванс 2000,00 гривень. Однак останній дрова не привіз, гроші не повернув. Вона з ним неодноразово зустрічалася, він обіцяв кошти повернути, а потім сказав, що його призивають в армію і кошти він не поверне. Тоді вона звернулася в поліцію із заявою про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності. Свідок ОСОБА_18 , мати обвинуваченого каже неправду, тому що кошти вона ОСОБА_12 не повертала. Крім того, вона невірно зазначає суму грошей 2500 грн, а також бабуся по батькові « ОСОБА_23 », а не « ОСОБА_24 », як зазначає свідок.

Винуватість ОСОБА_7 також підтверджується письмовою розпискою, яку він написав власноручно 29.08.2019 року, що отримав у ОСОБА_12 залог за дрова в сумі 2000 грн і зобов`язується на протязі 24 годин привезти дрова. ( т.1.а.с. 98).

Також прокурором долучено протокол огляду від 27.01.2010 року і два фотознімка, на яких зображено ОСОБА_25 в момент, коли він отримував кошти по банківській карті, що дав йому ОСОБА_14 ( т.1, а.с. 111-113).

Із виписки банківської карти, яка належить ОСОБА_14 слідує, що на його рахунок 21.01.2020 року надійшли кошти в розмірі 4 840,00 гривень ( т.1, а.с. 114).

Потерпілий ОСОБА_14 довіряв ОСОБА_7 , так як вони разом живуть в одному невеликому селі, знають один одного, підстав оговорювати обвинуваченого судом не встановлено і ОСОБА_7 також ніяких підстав не навів.
Також всі інші потерпілі довіряли ОСОБА_7 , тому що він раніше їм привозив дрова чи їх сусідам.
Таким чином, ОСОБА_7 недобросовісно використовуючи довіру з боку потерпілих, так як раніше дійсно він продавав дрова і потерпілі знали про це, умисно заволодів їхнім майном (коштами) не бажаючи їх повертати, тобто до фактичного передачі грошей він не збирався виконувати свої зобов`язання.
При цьому судом враховується, що показання потерпілих, у відповідності до положень ст. ст. 84, 95 КПК України є самостійним джерелом доказів і не потребують «підтвердження об`єктивними доказами», як на тому наполягає сторона захисту, а оцінці у сукупності з іншими доказами.
Судом було ретельно досліджено їх показання, мотиви можливої заінтересованості потерпілих оговорити обвинуваченого і було встановлено, що всі потерпілі фактично малознайомі або зовсім не знайомі із ОСОБА_7 , підстав обумовлювати обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.
Пояснення обвинуваченого, що в нього склалися неприязні стосунки із працівниками поліції і тому потерпілі дають покази проти нього під їх тиском, крім його показів, іншими доказами не підтверджені і тому суд вважає, що такі пояснення обвинувачений дає з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Таким чином, на думку суду не підтвердилася в ході судового розгляду версія обвинуваченого, що всі шестеро потерпілих, які різні за віком, проживають у різних місцях, умисно домовилася для його оговору.
Судом з боку сторони захисту також були допитані свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_21 .

Так, свідок ОСОБА_18 , мати обвинуваченого пояснила в суді, що в 2019 році до неї додому приїхала жінка похилого віку з онуком і показала розписку, що її син ОСОБА_26 заборгував їй 2500 грн. Вона гроші зразу не віддала, коли жінка приїхала вдруге вона віддала ці кошти, так як дійсно син підтвердив, що кошти він брав і писав розписку. Однак розписку у жінки вона не забрала і письмово також нічого та їй не писала. Вважає, що жінку по батькові « ОСОБА_24 ». Більше до неї ніхто із людей не приїжджав з приводу боргів сина.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що він працює водієм «таксі». На свято ОСОБА_27 в 2020 році він з центра м. Краснограда, від магазину «Посад» на прохання брата обвинуваченого ОСОБА_28 возив ОСОБА_29 в с. Ольховий Ріг, щоб останній передав кошти. Було вже темно, біля 16-17 годин, ОСОБА_26 по дорозі нікому не телефонував, в руках він тримав кошти. Будинок знаходився з правої сторони за зупинкою подалі від центральної дороги. Цей чоловік був у дворі, почув, що під`їхав автомобіль і вийшов до хвіртки. ОСОБА_26 встав із автомобіля і зайшов з чоловіком у двір. Потім покликали його пити кофе або чай. Він також зайшов у прибудову до будинку, де були ОСОБА_26 і з чоловіком і в його присутності ОСОБА_26 віддав чоловікові кошти, яка була сума йому невідома, банківської карту він не бачив. Чоловік, якому привезли кошти з ним розрахувався в розмірі 200 грн. Йому надійшов виклик і він вийшов з прибудови, а ОСОБА_19 з чоловіком ще спілкувалися з приводу коштів, потім ОСОБА_26 вийшов і він підвіз його до Краснограду. Цей чоловік був у нетверезому стані, зростом нижче нього, ніяких особливих прикмет у нього не було.

Однак пояснення матері обвинуваченого, що вона начебто повернула кошти потерпілій ОСОБА_12 в сумі 2500,00 гривень, суд вважає недостовірними, так як вони суперечать показам потерпілої, свідка ОСОБА_22 . Суд дані покази сприймає критично, тому що вона є близьким родичом обвинуваченого і відповідно не бажає, щоб син був притягнутий до кримінальної відповідальності. Також приймає до уваги, що свідок називає цю жінку по батькові « ОСОБА_24 », тоді як ОСОБА_30 « ОСОБА_23 » і згідно вищевказаної розписки обвинувачений взяв кошти у розмірі 2000 грн, а не 2500 грн, які начебто віддала мати.
Таким чином, суд вважає, що мати обвинуваченого, якщо і віддала кошти, то зовсім іншій особі, а не потерпілій ОСОБА_12 .
Суд також вважає недостовірними покази і свідка ОСОБА_21 , так як вони суперечать показам потерпілого ОСОБА_14 з яким неприязних стосунків із ОСОБА_7 не було і підстав для обмови ним обвинуваченого під час судового розгляду не встановлено.
Крім того, про наявність такого свідка на прізвище ОСОБА_21 обвинувачений заявив тільки через півтора року після вчинення злочину і після одного року судового розгляду.
Крім того, свято ОСОБА_27 святкується 19 січня, а обвинувачений знімав гроші із картки потерпілого 21 січня, тобто ніяким чином Головченко 19 січня не мав можливості віддати ОСОБА_14 зняті ним 21.01.2020 року кошти.
Вищевказане вказує та той факт, що даний свідок не мав змоги бачити передачу грошей саме потерпілому ОСОБА_14 .
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані вірно за ч.1 ст. 190 КК України, (епізод від лютого 2018 року), як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст. 190 КК України, (епізоди від серпня 2019 року; 29.08.2019 року; 10.09.2019 року; кінець вересня 2019 року, 21.01.2020 року), як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання суд визнає вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим у молодому віці, тяжкий фізичний стан його матері- ОСОБА_18 .

Разом з тим, суд не може визнати такою обставиною, як наявність у обвинуваченого малолітньої дитини, так як згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_17 , її батьком записаний ОСОБА_31 , тобто зовсім інша особа, а не обвинувачений.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченого та виявлено, що він є громадянином України, раніше судимий , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, які вчинив обвинувачений є нетяжкими, а перше кримінальне правопорушення, яке ним вчинено у лютому 2018 року є кримінальним проступком.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що злочин по заволодінню грошима шляхом обману потерпілого ОСОБА_14 вчинено обвинуваченим 21.01.2020 року, тобто після набрання законної сили вироку Красноградського районного суду від 22.11.2019 року, а саме в період проходження іспитового строку, то його виправлення можливо тільки у відповідних місцях ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_25 вчинив кримінальні правопорушення як до ухвалення вироку від 22.11.2019 року, так я після його ухвалення, то при складанні покарань суд користується роз`ясненнями, які містяться у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального Суду Верховного суду від 08.02.2021 року у справі 390/235/19 (далі Постанова) із якої слідує таке.
« ….об`єднана палата робить висновок, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, що передала справу на розгляд об`єднаної палати: якщо в діях особи має місце повторність кримінальних правопорушень, передбачена ч. 1 ст. 32 КК, і ця особа засуджується за вчинення кількох тотожних кримінальних правопорушень, які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, і при цьому одне або кілька з них були вчинені до ухвалення попереднього вироку, а ще одне або декілька - після його ухвалення, то спеціальні правила ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються. У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК та призначає покарання, передбачене її санкцією, а остаточне покарання визначає за правилами ст. 71 КК за сукупністю вироків.»
Відповідно до вимог ст. ст. 368, 373 КПК України, при ухваленні обвинувального вироку у резолютивній частині суд повинен зазначити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, саме визначити питання про запобіжний захід.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК).
Тому, з метою забезпечення можливості апеляційного перегляду справи та виконання вироку, як складової кримінального провадження з урахуванням ризику переховування від суду під тиском тягаря відбування покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Суд, вирішуючи питання про запобіжний захід, керується положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої нікого не може бути позбавлено свободи, окрім законного ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні «Руслан Яковенко проти України» (яке набуло статусу остаточного 04 вересня 2015 року, заява № 5425/11) зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.
Крім того, вищевказане узгоджується із практикою Верховного Суду, яка відображена у рішеннях від 23 квітня 2019 року (№ 541/571/17), від 30 травня 2019 року (№ 754/672/18), від 20 листопада 2019 (№ 539/546/18).

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 та ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому таке покарання:

- за ч.1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк один рік;

-за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки та шість місяців.

За правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки та шість місяців.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за сукупністю вироків частково приєднати невідбуте покарання, яке призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 22.11.2019 року та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки та шість місяців.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк покарання рахувати ОСОБА_7 з часу взяття його під варту по кримінальному провадженню за № 0000427 від 21.08.2021 року, тобто з 06 жовтня 2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.
Обвинувачений, потерпілі мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя