ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3368/21 Справа № 192/1283/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Смоліне, Маловисківського району, Кіровоградської області, на даний час відбуває покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2019 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисник ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
засудженого ОСОБА_5
перекладач ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції встановив, що засуджений, який відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований в ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» але не постійно, на даний час різноробочим ТНП, до праці ставиться задовільно. Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу заохочень немає, тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставиться до праці.
В апеляційній скарзі:
- захисник просить ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.
В обґрунтовування зазначає, що у судовому засіданні було достеменно встановлено, що засуджений відбув 2/3 частини покарання, працевлаштований у СВК № 21, до праці відноситься задовільно, стягнень не має, зробив належні висновки щодо вчинених правопорушень, визнає і визнавав свою провину, щиро розкаюється у скоєному, вчиняв правопорушення по молодості та із-за впливу пагубних компаній, більше такого ніколи не повторить.
Суд не прийняв до уваги ту обставину, що засуджений, у відповідності до висновків ЛКК, є інвалідом із-за вад слуху, може спілкуватися із оточуючими лише за допомогою письма, або сурдо перекладача. У зв`язку із цим не відповідають висновки суду фактичним обставинам провадження, адже як за такого стану здоров`я особа може брати участь у виховних заходах та у роботі самодіяльних організацій.
Заслухавши засудженого та його захисника, які підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці
За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його стан здоров`я, поведінку та відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів своє виправлення в повній мірі.
Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.05.2019 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 29.07.2017 року, кінець строку - 29.07.2022 року.
Під час утримання в УВП № 4 характеризувалась посередньо, вимог режиму утримання не порушував.
З 25.07.2019 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ Солонянській виправній колонії (№ 21), де працевлаштований на виробництві установи різноробочим ТНП, відношення до праці задовільне. За час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Заохочень не має, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Сама по собі позитивна характеристика засудженого, яка ґрунтується на тому, що він працевлаштований, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженого свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про таку особу розглядаються за весь період відбування покарання та у сукупності між собою.
Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком та окремо дана обставина не може слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, враховуючи, що заохочення засуджений не має, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений на даний час не досить переконливо довів своєю поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а задовільна характеристика ОСОБА_5 хоча і має місце, однак оцінюється судом лише як те, що він стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4