ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2555/21 Справа № 206/3462/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 321 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08 жовтня 2021 року включно, з визначенням розміру застави кожному у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 118 950 грн.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні нетяжких та тяжких злочинів, знаходяться на обліку лікаря нарколога з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» (обвинувачений ОСОБА_8 знятий з обліку 06.05.2015 по відсутності даних), раніше неодноразово судимі за злочини з корисливих мотивів, обвинувачена ОСОБА_7 - у тому числі і за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, не працевлаштовані, постійного джерела доходу не мають, що може спонукати їх до вчинення нових злочинів.
Суд першої інстанції також зазначив, що у обвинувачених відсутні сталі соціальні зв`язки, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні вони не мають, тому, будучи обізнаними про покарання, обвинувачені можуть переховуватись від суду, а знаючи прізвища, ім`я, по батькові та адреси свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні, можуть впливати на них.
Тому, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 ПК України, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд першої інстанції вважав за необхідне обрати відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк в шістдесят днів з визначенням застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити йому розмір застави, оскільки сума в 118 950 грн. є для нього непомірною.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції збільшив суму застави безпідставно, без обговорення в судовому засіданні, чим порушив його права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден із вищезазначених учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 321КК України, які відносяться до категорій нетяжких та тяжких злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Практика Європейського суду з прав людини наголошує на тому, що сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб позбавити особу, щодо якої застосовано заставу, бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які належить врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан обвинуваченого; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу обвинуваченого; 7) встановлені ризики, передбачених ст. 177 КПК України; 8) «професійне середовище» обвинуваченого; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин й шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахував в повному обсязі ступінь тяжкості правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, у якого відсутні сталі соціальні зв`язки, неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб на утриманні він не має, раніше неодноразово судимий за злочини з корисливих мотивів, перебував на обліку лікаря нарколога з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».
Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром застави, та зазначає, що застава у меншому розмірі не забезпечить запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, виходячи з тяжкості та видів кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_6 , відомостей про його особу, позиції Європейського суду з прав людини, є необхідною та достатньою для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 ПК України.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 321 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 3 ст. 321 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4