Провадження № 1-кп/537/20/2021
Справа № 537/5055/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2021 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , при секретарі ОСОБА_9 , розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0000547 від 24.03.2019, №0000897 від 03.06.2020 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, на утриманні має має сина 14 років та 12 років, які проживають окремо, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:
?30.11.2000 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч. 2, ч.3 ст. 140 КК України (1960 року) до двох років позбавлення волі; на підставі ст. 46-1 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;
?21.05.2001 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ст. 17 частиною 3 статті 140, частиною 2 статті 140, статтею 44 КК України (1960 року) до 3х років позбавлення волі;
o26.09.2005 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч.1, ч.2 ст. 187 КК України із застосуванням статті 71 КК України до п`яти років одного місяця позбавлення волі;
o08.11.2011 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до двох років шести місяців позбавлення, на підставі ст. 75 К України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік шість місяців; 08.11.2011 року звільнений із під варти із залу суду на підписку про невиїзд; знятий з обліку 28.10.2013 року в зв`язку із постановою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23.08.2013 року про звільнення по завершенню випробувального терміну;
o17.09.2014 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч. за ч. 2 ст. 125 КК України. Кримінальне провадження закрито в зв`язку із відмовою обвинувачення; вступив в силу 24.09.2014 року;
?27.11.2014 року Апеляційним судом Полтавської області за ч.3 ст. 296 КК України на два роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 08.11.2011 року за ч.2 ст. 185 КК України до двох років шести місяців позбавлення, на підставі ст. 75 К України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік шість місяців, остаточно вважати засудженим до трьох років позбавлення волі, строк рахувати з 27.11.2014 року. Звільнений 24.11.2017 із КВК (№69) по відбуттю терміну покарання.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 ,3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
23.03.2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік від приміщення центрального ринку, за адресою: АДРЕСА_2 , помітив ОСОБА_3 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. 23.03.2019 року близько о 14:25 годині у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_3 .

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, повторно, ОСОБА_7 відкрито, заволодів майном потерпілого ОСОБА_3 , а саме мобільним телефоном марки Samsung Galaxy S7 чорного кольору (ІМЕІ-1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 ), вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи від 11.05.2019 № 358/Кр, станом на 23.03.2019 року, становить 5977,6 гривень, та грошовими коштами в сумі 260 гривень та 10 доларів США, що відповідає 272,56 гривням відповідно до офіційним валютним курсом НБУ станом на 22.03.2019 року.

Заволодівши зазначеним мобільним телефоном та грошовими коштами, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник та розпорядилася ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 6 510,16? грн..

Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_7 28.05.2020 близько 15 год. 00 хв. перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , помітив у приміщенні кухні на столі планшет марки «Assistant» модель «AP-107G», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 . Після чого в останнього виник прямий умисел направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу в приміщенні кухні планшет марки «Assistant» модель «AP-107G», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_4 , вартістю 1754 гривень 42 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 матеріального збитку на суму 1754 гривень 42 копійок.

Продовжуючи злочинну діяльність 31.05.2020 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи на території домоволодіння розташованого за вдресою: АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав електровелосипед марки «Skymoto» моделі «Joy/Dy-66B/350W», синього кольору, вартістю 7933 грн., який належить потерпілому ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_7 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 7933 грн.

Продовжуючи злочинну діялність, 05.07.2020 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку № 28 по вул. Декабристів в м. Кременчуці Полтавської області та під час розмови з ОСОБА_5 помітив у останнього мобільний телефон марки «TP-Link» модель «Neffos C7 Lite», сірого кольору, S/N: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , після чого у ОСОБА_7 виник прямий умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, маючи прямий злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом зловживання довірою заволодів мобільним телефоном марки «TP-Link» модель «Neffos C7 Lite», сірого кольору, S/N: НОМЕР_5 , IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 , вартістю 1026 гривень 67 копійок, який належить ОСОБА_5 , під приводом телефонного дзвінка.

Взявши мобільний телефон марки «TP-Link» модель «Neffos C7 Lite» ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та вказаним майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1026 гривень 67 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 190 КК України щодо незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 визнав; щодо інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях передбачених частиною 2 статті 186, частинами 2,3 статті 185 КК України визнав частково, підтвердивши факт незаконного заволодіння майном потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , одночасно заперечуючи проти визначених обвинувальним актом обставин вчинення зазначених вище злочинів і як наслідок невірної кваліфікації його дій, вважаючи вірною кваліфікацію своїх дій по епізоду незаконного заволодіння майном ОСОБА_3 за частиною 2 статті 190 КК України, а по епізоду незаконного заволодіння майном ОСОБА_4 31.05.2020 за частиною 2 статті 185 КК України; щодо інкримінованих йому інших кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 185 КК України по епізодам незаконного заволодіння майном потерпілих ОСОБА_4 28.05.2020 та потерпілого ОСОБА_6 17.07.2020 взагалі заперечував свою причетність до вчинення останніх та прохав його виправдати. ОСОБА_7 надав суду покази з приводу обставин вчинення інкримінованих йому злочинних діянь наступного змісту: по епізоду незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3 : 23.03.2019 перебуваючи біля під`їзду будинку розташованого про вулиці Першотравневій в місці Кременчуці та номер якого він не пам`ятає, обвинувачений запитав у потерпілого якій проходив повз нього який час і коли той ближче підійшов до нього, обвинувачений зрозумівши що той був п`яний, вирішив (мовою оригіналу) розвести потерпілого на гроші. Втілюючи у життя свій план, ОСОБА_10 розповів що сам він з міста Полтави та оскільки в нього вкрали усі речі та гроші, він вимушений звернутися до потерпілого із проханням позичити йому гроші, на шо той погодився, при цьому зазначивши що готівкових коштів він при собі не має, а тому запропонував зняти останні в банкоматі, що розташований в приміщенні Центрального ринку. По дорозі до банкомату, ОСОБА_10 попрохав у потерплого телефон з метою подзвонити своїм родичам, імітуючи розмову з сестрою він вголос щоб чув потерпілий, начебто прохав її перерахувати 200 грн. на карту потерпілого. В подальшому, коли вони разом підійшли до банкомату якій знаходився в приміщенні Центрального ринку, обвинувачений відійшов від потерпілого, залишивши останнього одного біля банкомату і після того як той зняв кошти та віддав ОСОБА_10 200 грн., той подякував йому і вони розійшлися в різні боки. При цьому, як зазначає обвинувачений телефон потерпілого залишився в нього випадково і він намагався наздогнати потерпілого з метою повернути останній, однак в зв`язку з тим що обвинувачений пішов до того боку виходу з ринку де двері було зачинено він загубив потерпілого та не зміг це зробити.
По епізоду незаконного заволодіння 28.05.2020 майном потерпілого ОСОБА_4 : потерпілий по даному провадженню є хрещеним батьком обвинуваченого з яким вони перебувають у дружніх стосунках і саме тому коли той зателефонував обвинуваченому і запросив до себе в гості з метою пом`янути померлого батька останнього, обвинувачений погодився. Потерпілий зустрів обвинуваченого і вони разом на електровелосипеді ОСОБА_4 доїхали до місця проживання останнього, де вживали алкогольні напої, однак коли спиртне закінчилося і вони виявили що нікого в них немає грошей, обвинувачений запропонував закласти планшет потерпілого на що той погодився, при цьому віддавши обвинуваченому ключи від свого житла, щоб той зміг попасти до будинку якщо потерпілий засне. ОСОБА_10 узявши планшет, на електровелосипеді потерпілого доїхав до ломбарду де заклав планшет останнього за 200 грн., після чого придбавши алкогольні напої, повернувся до будинку ОСОБА_4 де разом із останнім вжив придбане спиртне, після чого вони розійшлися, при цьому домовившись що планшет з ломбарду викупить той у кого швидше з`являться гроші.
По епізоду незаконного заволодіння 31.05.2020 майном потерпілого ОСОБА_4 : того дня обвинуваченому потрібно було зустрітися в центрі міста із чоловіком що заборгував останньому кошти, з метою взяти у потерпілого велосипед та швидко доїхати до місця зустрічі, він почав телефонувати останньому, однак той не відповідав на його дзвінки. Підійшовши до будинку потерпілого, ОСОБА_10 ключами які напередодні йому віддав потерпілий, відчинив калитку та зайшовши на подвір`я взяв електровелосипед та поїхав на зустріч, при цьому обвинувачений зазначає що він мав на меті відразу ж повернути останній після того як зустрінеться зі своїм знайомим. Як зазначає обвинувачений, коли він на електровелосипеді переїжджав мост, він відчував як став сідати акумулятор і тому як тільки він переїхав мост, то зупинив велосипед біля ломбарду що знаходився неподалік та залишивши свій транспортний засіб на майданчику біля ломбарду, пішов на зустріч із своїм знайомим, однак не знайшовши останнього на місці де вони домовлялися, вирішив закласти електровелосипед за 500 грн., які використав на власні потреби.
По епізоду незаконного заволодіння 05.07.2020 майном потерпілого ОСОБА_5 надав покази що відповідають викладеним у обвинувальному акті обставинам вчинення останнього, при цьому прохав суд також врахувати відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди по даному епізоду у повному обсязі.
По епізоду незаконного заволодіння 17.07.2020 майном потерпілого ОСОБА_6 категорично заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та не надання стороною обвинувачення доказів на підтвердження причетності обвинуваченого до цього злочину, а тому прохає суд виправдати його по даному епізоду обвинувачення.

По епізоду незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_3 надав суду покази наступного змісту: 23.03.2019 він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння проходячи повз бульвару ОСОБА_11 розташованого в місці Кременчуці в напрямку центрального ринку, звернув увагу на той як його переслідували двоє чоловіків. Коли потерпілий вже знаходився біля магазину «Телефончик» що розташований по вулиці Першотравневій, до нього підійшов один із тих двох чоловіків що його переслідували та звернувся до нього із проханням дати гроші на заправку автомобіля, на що потерпілий відповів відмовою. Тоді той чоловік, яким виявився обвинувачений ОСОБА_7 розстебнувши куртку, продемонстрував потерпілому ніж та розкривши лезо ножа, сказав що він знає що в нього є гроші. Зважаючи на поведінку та зовнішній неохайний вигляд ОСОБА_7 , дії останнього були сприйняти потерпілим як такі що загрожують його життю і тому він запропонував зняти кошти з банкомату, на що той погодився і вони разом зайшли до приміщенні Центрального ринку. Як зазначає потерпілий, біля банкомату була велика кількість людей і тому вони разом із обвинуваченим який-то час чекали свої черги, при цьому коли потерпілий знімав кошти з банкомату то ОСОБА_10 знаходився позаду останнього, однак ніж в приміщенні Центрального ринку вже не демонстрував. Після того як потерпілий зняв кошти та передав їх обвинуваченому, той передивившись речі останнього ще витягнув з гаманця ОСОБА_3 10 доларів та забрав мобільний телефон потерпілого, після чого пішов.
Свідок ОСОБА_12 підтвердив в судовому засіданні факт придбання наприкінці березня 2019 року у ОСОБА_7 мобільного телефону розово- фіолетового кольору, марку якого він не памятає, на умовах залогу останнього за 800 грн. На підтвердження того що телефон не є краденим, знайомий обвинуваченого на прізвище ОСОБА_13 залишив свій паспорт, однак оскільки у визначений усною домовленістю строк вони не повернулися, то свідок з метою повернути свої кошти продав мобільний телефон ОСОБА_14 , яка займалася реалізацією останніх .
Свідок ОСОБА_15 підтвердила суду той факт, що маючи на території Центрального ранку в місці Кременчуці кіоск з реалізації мобільних телефонів, на прикінці березня місяця 2019 року придбала мобільний телефон Samsung Galaxy S7 чорного кольору, якій через деякий було реалізовано.
Свідок ОСОБА_16 засвідчив суду що дійсно обвинувачений є його знайомим і саме в квітні 2019 року він дійсно закладав мобільний телефон, якій напередодні вкрав і зі який відбуває покарання за вироком Крюківського районного суду міста Кременчука від 26.12.2019; прохав суд також дати оцінку тому факту, що він не приймав участь у проведенні з ним в липні 2019 року слідчих дій покладених в основу обвинувачення по ОСОБА_7 , оскільки з початку травня 2019 року перебував під вартою за вироком зазначеного вище суду.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України за обставин викладених у вироку, наряду з наведеними вище показами потерпілого та свідків, також підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, а саме:
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.03.2019 за змістом якого вбачається що 23.03.2019 в період часу з 12.00 по 13.00 год. по вулиці Першотравневій в місці Кременчуці поблизу Центрального ринку невідома особа зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_3 незаконно заволоділа майном останнього а саме мобільним телефоном Samsung Galaxy S7 чорного кольору (а.с. 224 т.2);
-документа надані потерпілим на підтвердження факту придбання та користування викраденим в нього майном, а саме мобільним телефоном (а.с.225-226 т.2);
-висновком судово-товарознавчої експертизи №358/Кр від 11.05.2019 за змістом якої вбачається що вартість мобільного телефону Samsung Galaxy S7 чорного кольору придбаного 23.05.2017 станом на момент вчинення кримінального правопорушення 23.03.2019 може становити 5977,60 грн. (а.с. 232-236 т.2);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 24.07.2019 за участю свідка ОСОБА_17 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 4 впізнав ОСОБА_7 як особу що наприкінці березня 2019 року разом з іншим чоловіком заклали під документи останнього мобільний телефон (а.а. 246-248 т.2);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 24.07.2019 за участю свідка ОСОБА_17 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 3 впізнав хлопця на ім`я ОСОБА_18 як особу що наприкінці березня 2019 року разом з ОСОБА_7 заклали під документи особи, що впізнав свідок, мобільний телефон (а.а. 249-251 т.2);
-протоколом перегляду відеозапису зафіксованого камерами зовнішнього спостереження магазину Еко-Маркет розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за 23.03.2019, який було витребувано в порядку статті 93 КПК України, складений слідчим СВ ВП №1 ОСОБА_19 в приміщенні ВП №1 Кременчуцького ГУНП в Полтавській області 30.09.2019 (а.с.1-5 т.3) ;
-відеозаписом з камер відеоспостереження магазину Еко-Маркет за 23.03.2019 що міститься на лазерному компакт диску та відтворення якого відбулося під час судового розгляду, яким було зафіксовано факт спілкування потерпілого та обвинуваченого в приміщенні Центрального ринку біля банкомату, момент зняття ОСОБА_20 коштів та передання їх ОСОБА_7 (а.с. 6 т.3);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.10.2019 за участю потерпілого ОСОБА_3 та додатком до нього відеозаписом зазначеної слідчої дії під час проведення якого останній детально розповів про обставини заволодіння його мобільним телефоном та грошима обвинуваченим ОСОБА_7 (а.с. 9-25 т.3)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2019 за участю ОСОБА_7 при проведення якого останній показує місце зустрічи та спілкування із потерпілим та зазначає обставини заволодіння майном останнього (а.с. 28-34 т. 3)

-протоколом огляду від 24.07.2019 за змістом якого вбачається що ОСОБА_21 добровільно видав в приміщенні ВП№1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області паспорт громадянина України № НОМЕР_8 виданий на імя ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.36-38 т.3)
-відповідь на запит слідчого ФОП ОСОБА_22 за змістом якої вбачається що 28.03.2019 ОСОБА_21 здав за грошову винагороду мобільний телефон Samsung Galaxy S7 чорного кольору, про що здійснено запис у відповідному журналі (а.с. 55 т.3)
-фотокопії титульної сторінки із журналу та аркушу із записом про прийом мобільного телефону Samsung Galaxy S7 чорного кольору, належним чином завірені відповідно особою (а.с.56-57 т.3)
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 04.08.2019 за участю свідка ОСОБА_15 за змістом якого вбачається, що остання на фото № 2 впізнала ОСОБА_21 як особу що 28.03.2019 продав їй мобільний телефо Samsung Galaxy S7 чорного кольору (а.с.59-61 т.3)
-заява потерпілого та належним чином завірена копія чеку про зняття готівки в сумі 200 грн. потерпілим ОСОБА_20 23.03.2019 з банкомату що знаходиться в приміщенні Центрального Ринку розташованого в місці Кременчуці по вулиці Першотравневій,43 (а.с.62-63 т.3)
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 30.09.2019 за участю потерпілого ОСОБА_3 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 3 впізнав ОСОБА_7 як особу що 23.03.2019 викрала належний йому телефон та грошові кошти (а.а. 49-51 т.3);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 30.09.2019 за участю потерпілого ОСОБА_3 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 1 впізнав ОСОБА_16 як особу який разом з іншим чоловіком переслідував його від бульвару Пушкіна до Центрального ринку в місці Кременчуці, в приміщенні якого в подальшому останній незаконно заволодів належним йому майном (а.а. 52-54 т.3);
-протоколом перегляду відеозапису зафіксованого камерами зовнішнього спостереження ФОП ОСОБА_23 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за 23.03.2019, який було витребувано в порядку статті 93 КПК України, складений слідчим СВ ВП №1 ОСОБА_19 в приміщенні ВП №1 Кременчуцького ГУНП в Полтавській області 30.09.2019 (а.с.75-76 т.3) ;
-відеозаписом з камер відеоспостереження ФОП ОСОБА_23 за 23.03.2019 що міститься на лазерному компакт диску та відтворення якого відбулося під час судового розгляду, яким було зафіксовано факт перебування особи схожої на обвинуваченого на потерпілого біля приміщення Центрального ринку в місці Кременчуці (а.с. 60 т.3);
Суд дійшов висновку, що всі письмові докази та вищезазначені експертизи є допустимими доказами, оскільки вони складені та проведені уповноваженими особами відповідно до вимог діючого КПК України, підписані усіма учасниками слідчої дії, узгоджуються між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_7 що заволодіння майном потерпілого ОСОБА_20 відбувалося шляхом зловживання довірою останнього і тому на думку сторони захисту його дії слід кваліфікувати за статтею 190 КК України як шахрайство, виходячи з наступного.
Відповідно до положень статті 186 КК, грабіж це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.
Поряд з наведеним, відповідно до положень статті 190 КК шахрайство це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього. З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою.
Тобто при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього. При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.
Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.
Надані стороною обвинувачення докази, на думку суду, підтверджують той факт, що потерпілий добровільно не передавав своє майно обвинуваченому ОСОБА_7 , що є обов`язковою ознакою шахрайства. Фактично обвинувачений використав обставини, що об`єктивно склалися на момент грабежу і тому його дії по відношенню до потерпілого у конкретному випадку були лише способом доступу до чужого майна, яке незаконно було вилучено обвинуваченим як в присутності потерпілого ОСОБА_3 так і великої кількості людей що перебували в приміщенні Центрального ринку.
Разом з тим суд ставить під сумнів надані стороною обвинувачення як доказ на підтвердження способу заволодіння майном потерпілого із застосуванням погрози вчинення насильства що є небезпечним для життя останнього у вигляді демонстрації ножа, покази свідка ОСОБА_24 які суперечать як показам самого потерпілого ОСОБА_3 так і змісту переглянутих в судовому засіданні камер відеоспостереження на яких зафіксовано момент зняття потерпілим коштів з банкомату та спосіб його спілкування із обвинуваченим.
Так свідок зазначила , що того дня вона була очевидцем тих подіяй як ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_3 ножем і все це відбувалося в приміщенні Центрального ринку по вулиці Першотравневій в місці Кременчуці біля банкомату.
Однак, надані свідком покази суперечать по-перше : показам потерпілого якій заперечує факт демонстрації ножа обвинуваченим в приміщенні Центрального ринку, наполягаючи що ці події відбувалися на вулиці, майже напроти магазину «Телефончик», розташованого по вулиці Першотравневій в місці Кременчуці і де він дійсно він бачив свідка ОСОБА_25 : а по друге: покази свідка також суперечать даним отриманим під час перегляду камер відеоспостереження розташованих в приміщенні Центрального ринку, якими зафіксовано спілкування обвинуваченого та потерпілого у такій спосіб що сам по собі виключає у зазначений свідком спосіб демонстрації ножа обвинуваченим, саме в тому місці на яке вона вказує, а також загалом ставить під сумнів присутність останньої в даному місці, тобто біля банкомату, під час неправомірного заволодіння майном потерпілого.
За викладених судом міркувань щодо недопустимості наданих свідком ОСОБА_24 показів та підстав не врахування останніх судом під час постановлення вироку по справі, суд із наведених вище підстав також не приймає наданий стороною обвинувачення доказ в частині допустимості останнього, а саме протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведений за участю свідка ОСОБА_26 26.03.2019 ( а.с. 237-239 т.2)
Із врахуванням наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у визначений в обвинувальному акті спосіб, приймаючи до уваги фактично не усунуті стороною обвинувачення під час судового розгляду суперечності що містяться в заяві потерпілого про злочин в частині визначеного останнім способу заволодіння його майном шляхом шахрайства, відомостей про викрадення його майна зазначені ним же при проведенні впізнання за фотознімками та показів наданих ОСОБА_3 вже у суді що злочину було вчинено із застосуванням погрози насильства небезпечного для життя потерпілого, із врахуванням наведених вище судом підстав не прийняття як належний доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному акті покази свідка ОСОБА_26 , суд вважає недоведеною в судовому засіданні стороною обвинувачення і такою що підлягає виключенню із пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки як вчинення відритого заволодіння майном ОСОБА_3 з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя потерпілого.
За викладених обставин по епізоду незаконного заволодіння майна потерпілого ОСОБА_3 суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за частиною 2 статті 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Покази свідка ОСОБА_16 на які сторона захисту посилається як на доказ непричетності ОСОБА_7 до відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_3 , ніяким чином не спростовують зроблені судом висновки щодо причетності обвинуваченого до вчинення зазначеного вище злочину. Однак, із врахуванням підтверджених в судовому засіданні обставин що на час проведення з ним слідчих дій у липні 2019 року свідок відбував покарання у відповідній установі у вигляді позбавлення волі, суд приходить до висновку про недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів у вигляді протоколів впізнання проведених за участю ОСОБА_16 (а.с. 240-245 т.3), оскільки стороною обвинувачення законність проведення слідчих дій із особою яка фактично відбувала покарання за іншим вироком суду, належними та допустимими доказами доведено не було.

По епізодам незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 28.05.2020, 31.05.2020 та потерпілого ОСОБА_5 05.07.2020.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні той факт що обвинувачений є його хресником і тому зустрівши останнього він запропонував йому піти до нього в гості, пом`янути померлого батька останнього. Після вживання алкогольних напоїв, потерпілий на прохання обвинуваченого дозволив йому узяти електровелосипед який він придбав за два тижня до цього, після чого той покатався на ньому та повернув його на місце. Наступного ранку потерпілий виявив зникнення велосипеду із подвір`я свого домоволодіння та відразу ж подумав що його взяв ОСОБА_10 з метою покататися, після чого потерпілий пішов до бабусі обвинуваченого та сказав щоб той повернув йому велосипед, по закінченню двох днів велосипед йому ніхто не повернув і тому він написав заяву до поліції.
Окрім того, потерпілий зазначив, що того ж дня коли вони разом із обвинуваченим вживали спиртні напої в приміщенні його будинку, в іншій кімнаті на столі за ширмою знаходився планшет яким він деякий час не користувався і зникнення якого виявив наступного дня. Потерпілий в судовому засіданні підтвердив той факт що у обвинуваченого були ключі від його домоволодіння, оскільки напередодні, під час вживання алкогольних напоїв, він сам віддав їх ОСОБА_10 щоб той зміг мати доступ до будинку, якщо потерпілий засне, при цьому ОСОБА_4 зазначив що дозволу на розпорядження своїм майном, він нікому, в тому числі і обвинуваченому, не давав.
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду що ввечері 5.07.2020 він зустрів обвинуваченого який був із своїм знайомим на прізвище ОСОБА_27 , коли ОСОБА_7 звернувся до нього з проханням зробити дзвінок з телефона потерпілого, той дозволив, при цьому сам набрав продиктований ОСОБА_7 номер та вже після цього віддав телефон обвинуваченому. Під час розмови з чоловіком на прізвище ОСОБА_27 , ОСОБА_5 на деякий час відвернувся від обвинуваченого, а коли повернувся того вже не було.
Свідок ОСОБА_28 засвідчив суду той факт, що будучи працівником ломбарду «Імперіал» розташованого за адресою: АДРЕСА_4 приймав від ОСОБА_7 під залог планшет, якій той приніс вночі і оскільки через відповідний час останній його не викупив, то планшет було реалізовано.
Свідок ОСОБА_29 пояснив суду що знає обвинуваченого візуально як особу з якою мешкає в одному районі міста; перебуваючи в липні 2020 року на території Центрального ринку свідок чув розмову яка відбувалася між ОСОБА_10 та іншою особою, під час якої обвинувачений пропонував купити в нього мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_30 засвідчив суду той факт, що будучи працівником ломбарду «Імперіал» розташованого за адресою: АДРЕСА_4 приймав від ОСОБА_7 під залог мобільний телефон, якій через деякий час було реалізовано, оскільки обвинувачений його не викупив.
Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 в судовому засіданні підтвердили лише той факт, що зі слів працівників поліції які відбирали в них пояснення, їм стало відомо про крадіжку велосипеду з домоволодіння що знаходилася неподалік.
Свідок ОСОБА_33 будь яких показів з приводу обставин що є предметом даного судового розгляду не надав, підтвердивши лише той факт, що якщо в документах ПП ломбард « ІНФОРМАЦІЯ_3 » працівником якого він є зазначено про прийняття ним в залог майна, то це відповідає дійсності.
Свідок ОСОБА_34 зазначила що обвинувачений доводиться їй онуком і весною 2020 року вони проживали разом за однією адресою, однак влітку того ж року він пішов і вона його тривалий період часу не бачила. Свідок підтвердила що знає ОСОБА_4 як сусіда, домоволодіння якого знаходилося в п`яти хвилинах ходу від будинку ОСОБА_35 , одночасно зазначивши що той дійсно приходив до неї вранці влітку 2020 року та лише спитав де її онук, зазначивши що йому потрібно з ним побалакати.
Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні підтвердила лише той факт, що зі слів працівників поліції які відбирали в неї пояснення, їй стало відомо про крадіжку велосипеду з домоволодіння що знаходилося неподалік і з власником якого вона не була знайома.
Свідок ОСОБА_37 підтвердив суду той факт що повертаючись додому влітку 2020 року, бачив як обвинувачений ОСОБА_7 виїжджав з провулку на електровелосипеді.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України по епізодам незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за обставин викладених у вироку, наряду з наведеними вище показами потерпілих та свідків, також підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, а саме:
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.08.2020 за змістом якого вбачається що 29.05.2020 близько 10.00 год. потерпілий ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 виявив зникнення належного йому планшету вартістю 1500 грн. За змістом заяви також вбачається що потерпілий підозрює у вчиненні неправомірного заволодіння його майном ОСОБА_7 (а.с. 107 т.3);
-довідкою ПТ «Ломбард Онікс» від 15.08.2020 за змістом якої вбачається що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання фінансового кредиту 28.05.2020 закладав до відділення ломбарду за адресою: АДРЕСА_5 ; після закінчення терміну дії договору дане майно було реалізовано (а.с. 110 т.3);
-оригінал договору фінансового кредиту під заставу № KR від 28.05.2020 за змістом якого вбачається що ОСОБА_7 заклав планшет «Assistant» 30422 із визначенням вартості залогу в розмірі 250 грн. (а.с. 111 т.3);
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.08.2020 за участю свідка ОСОБА_28 якій на фото № 2 впізнав ОСОБА_7 як особу що 28.05.2020 заклав до ломбарду планшет «Assistant» (а.с. 112-114 т.3);
-висновком товарознавчої експертизи №1032/Кр від 19.08.2020 за змістом якої вбачається що ринкова вартість планшета торгової марки «Assistant» попереднього використання в справному стані станом на 28.05.2020 могла становити 1754,42 грн.(а.с. 119-122 т.3);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 25.08.2020 за участю свідка ОСОБА_29 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 3 впізнав ОСОБА_7 як особу на прізвисько « ОСОБА_38 » і якій в липня 2020 пропонував перехожим придбати в нього телефон (а.с. 123-125 т.3);
- рапортом від 05.07.2020 за змістом якого вбачається що зі служби 102 о 19.52 год. надійшло повідомлення про те, що 05.07.2020 годину тому ОСОБА_5 знаходячись за адресою : АДРЕСА_6 надав телефон малознайомому чоловіку для здійснення дзвінка, після чого той чоловік пішов, не повернувши телефон Нефос сірого кольору (а.с. 156 т.3);
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.07.2020 за змістом якого вбачається що 05.07.2020 близько 19.00 год. у дворі будинку АДРЕСА_6 в місці Кременчуці невідома особа шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном Neffos потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 157 т.3);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 06.07.2020 за участю потерпілого ОСОБА_5 за змістом якого вбачається, що останній на фото № 3 впізнав ОСОБА_39 як особу що 05.07.2020 близько 19.00 год. шахрайським шляхом заволоділа його майном, а саме мобільним телефоном марки Neffos (а.с. 162-165 т.3);
-висновком товарознавчої експертизи № 856/Кр від 09.07.2020 за змістом якої вбачається що ринкова вартість мобільного телефону «Neffos c7lite», придбаного в лютому 2020 року у новому стані, на момент вчинення кримінального правопорушення становить 1026,67 грн. (а.с.170-173 т.3);
- довідкою ПТ «Ломбард Онікс» від 14.08.2020 за змістом якої вбачається що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання фінансового кредиту 05.07.2020 закладав до відділення ломбарду мобільний телефон «Neffos c7lite»; після закінчення терміну дії договору дане майно було реалізовано (а.с. 175 т.3);
-оригінал договору фінансового кредиту під заставу № KR від 05.07.2020 за змістом якого вбачається що ОСОБА_7 заклав мобільний телефон «Neffos c7lite» із визначенням вартості залогу в розмірі 500 грн. (а.с. 176 т.3);
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 15.08.2020 за участю свідка ОСОБА_30 якій на фото № 3 впізнав ОСОБА_7 як особу що 28.05.2020 заклав до ломбарду мобільний телефон «Neffos c7lite» (а.с. 177-179 т.3);
-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 02.06.2020 за змістом якого вбачається що 31.05.2020 близько 03.00 год. за місцем проживання потерпілого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 останній виявив крадіжку електровелосипеду марки «Skymoto» синього кольору (а.с. 181 т. 3);
-протоколом огляду місця події від 02.06. 2020 та фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_4 в ході якого було проведено огляд території ділянки місцевості роташованої за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 183-185 т.3);

-висновком товарознавчої експертизи № 1031/Кр від 19.08.2020 за змістом якої вбачається що вартість електровелосипеду марки «Skymoto» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 31.05.2020 могла становити 7933 грн.(а.с. 195-198 т.3);
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.08.2020 за участю свідка ОСОБА_40 якій на фото № 3 впізнав ОСОБА_7 як особу що 31.05.2020 заклав до ломбарду електровелосипед марки «Skymoto» (а.с. 199-201 т.3);
-довідкою ПТ «Соколенко і Компанія» за змістом якої вбачається що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання фінансового кредиту 31.05.2020 закладав до відділення ломбарду електровелосипед марки «Skymoto» синього кольору; після закінчення терміну дії договору дане майно було реалізовано (а.с. 206 т.3);
-договором фінансового кредиту під заставу № П2 від 31.05.2020 та описом заставленого майна від 31.05.2020 за змістом якого вбачається що ОСОБА_7 заклав електровелосипед синього кольору із визначенням вартості залогу в розмірі 500 грн. (а.с. 204-205 т.3);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.08.2020 за участю свідка ОСОБА_37 якій на фото № 2 впізнав ОСОБА_7 при цьому не конкретизуючи за яких саме обставин зустрічав або спілкувався з останнім (а.с.207-209 т.3);
Суд дійшов висновку, що всі письмові докази та вищезазначені експертизи є допустимими доказами, оскільки вони складені та проведені уповноваженими особами відповідно до вимог діючого КПК України, підписані усіма учасниками слідчої дії, узгоджуються між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження, відповідають показанням потерпілих та свідків по справі і є такими, що в своїй сукупності безпосередньо вказують на вчинення ОСОБА_7 - по епізоду незаконного заволодіння майном ОСОБА_4 28.05.2020 кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; по епізоду незаконного заволодіння майном ОСОБА_4 31.05.2020 кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно; по епізоду незаконного заволодіння майном ОСОБА_5 05.07.2020 кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК крадіжкою є таємне викрадення чужого майна. При цьому основною умовою є те, що, здійснюючи викрадення, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї, а також тоді, коли викрадення вчиняється у присутності особи, якій доручено майно, але вона перебуває в такому стані, що виключає можливість усвідомлювати значення того, що відбувається (сон, непритомність, стан сп`яніння).
Твердження сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 185 КК України по епізоду незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 . 28.05.2020 з підстав вчинення ОСОБА_7 дій пов`язаних із реалізаціє майна потерпілого виключно за згодою останнього, суд не приймає до уваги, оскільки як під час первісного так і додаткового допиту потерпілий запевнив суд що згоди на розпорядження своїм майном він обвинуваченому не надавав.
З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом фактичні обставини вчинення суспільно небезпечного винного діяння ОСОБА_7 у вигляді незаконного заволодіння планшетом потерпілого, а саме, способу вилучення майна потерпілого ОСОБА_4 , відношення обвинуваченого до вчиненого спрямованості умислу та інші докази, того факту що потерпілий категорично виключає можливість надання дозволу на продаж свого майна іншій особі, суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_41 по даному епізоду обвинувачення за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Окрім того, наведені покази потерпілого фактично нівелюють версію сторони захисту, а в сукупності із подальшими діями обвинуваченого додатково свідчать щодо умислу обвинуваченого направленого на таемне викрадення чужого майна
Суд частково погоджується із твердженням сторони захисту що за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 31.05.2020 надані останнім в суді покази що напередодні він віддав ключи обвинуваченому фактично ставить під сумнів правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за частиною 3 статті 185 КК України з підстав недоведеності такої кваліфікуючої ознаки як проникнення у сховище, оскільки з показів ОСОБА_7 наданих в судовому засіданні вбачається, що його метою була зустріч із потерпілим для отримання від останнього дозволу на користування його електровелосипедом оскільки обвинуваченому терміново потрібно було опинитися в центрі міста. Як зазначає сам обвинувачений, оскільки ОСОБА_42 на його дзвінки не відповідав, то з метою знайти останнього він і зайшов на подвір`я його домоволодіння, відчинивши хвіртку ключами що напередодні віддав йому потерпілий і лише після того як він опинився на території домоволодіння в нього виник умисел на неправомірне заволодіння належним потерпілому електровелосипедом.
За викладених вище обставин, суд вважає недоведеною в судовому засіданні стороною обвинувачення і такою що підлягає виключенню із пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення такої кваліфікуючої ознаки як таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у сховище, оскільки викладені обставини не були способом заволодіння майном.
За викладених обставин по епізоду незаконного заволодіння майна потерпілого ОСОБА_4 31.05.2020 суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за частиною 2 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Згідно ч.3 ст. 323 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статей 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Також докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи на предмет допустимості наданий стороною обвинувачення як доказ на підтвердження пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України, протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 25.08.2020 (а.с. 126-131 т.3) суд не приймає його до уваги з підстав неналежності останнього, оскільки при проведені зазначеної слідчої дії за участю обвинуваченого не досягнуто визначеної статтею 240 КПК України мети проведення останньої, так як ОСОБА_7 відмовився від відтворення обставин подій що є предметом даного судового розгляду, мотивуючи це своїм поганим самопочуттям та вимогою надати йому медичну допомогу.

По епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 17.07.2020
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_7 також обвинувачується в тому, що 17.07.2020 близько 10 год. 00 хв. перебував біля будинку АДРЕСА_6 , де біля вказаного будинку помітив припаркований автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer» 2007 р.в., чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , вікна якого були відчинені. В салоні вказаного автомобіля ОСОБА_7 побачив мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 8T», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_6 . Після чого в ОСОБА_7 виник прямий умисел направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом та метою, повторно, шляхом вільного доступу таємно викрав з салону автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» 2007 р.в., чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 8T», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_10 , IMEI2: НОМЕР_11 , вартістю 3500 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_7 , з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 3500 гривень.

Відповідно до ч.1 статті 368 КПК України ухвалюючи вирок суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до частин 2,4 статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду
Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» передбачає, що конституційне положення про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення кожної справи.
Згідно з вимогами ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 29.06.1990 р. №5 «Про виконання судами України законодавства і Постанови Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
З огляду на наведенні вище вимоги чинного законодавства, суд вважає, що доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України , стороною обвинувачення не здобуто та суду не надано, а надані докази не підтверджують вчинення останнім таємного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 у викладений в обвинувальному акті спосіб.
Суд дійшов такого висновку виходячи по перше із аналізу наданих стороною обвинувачення доказів, дослідження яких відбулося під час судового розгляду, а саме:
-протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 17.07.2020 за змістом якого вбачається що 17.07.2020 близько 10.00 год. по вулиці Світанковій в місці Кременчуці із транспортного засобу марки «Mitsubishi» невідома особа здійснила крадіжку мобільного телефону «Xiaomi» модель «Redmi Note 8T», (а.с. 132 т.3);
-протоколу огляду місця події від 17.07.2020 та фототаблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_6 в ході якого було проведено огляд території ділянки місцевості роташованої за адресою: Полтавська область місто Кременчук вулиця Світанкова де зі слів потерпілого невідомі особи таємно викрали його телефон із припаркованого на вулиці автомобілі (а.с. 137-142 т.3);
-протоколу зняття показань технічних приладів та засобів, що мають функції відеозапису від 17.07.2020 у приміщенні приватного будинку за адресою: Полтавська область вулиця Світанкова 21 (а.с.143-144 т.3);
-висновком товарознавчої експертизи №1041/Кр від 21.08.2020 за змістом якої вбачається що ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» модель «Redmi Note 8T», попереднього використання в справному стані станом на 07.07.2020 могла становити 4999,00 грн.(а.с. 149-152 т.3);
-протоколом перегляду відеозапису зафіксованого камерами зовнішнього спостереження розташованих на будинку АДРЕСА_6 , наданого потерпілим ОСОБА_6 (а.с.154 т.3)
-відеозаписом з камер зовнішнього спостереження розташованих на будинку АДРЕСА_6 що міститься на лазерному компакт диску та відтворення якого відбулося під час судового розгляду, яким було зафіксовано факт крадіжки особою чоловічої статі майна з автомобілю, ідентифікувати якого не є можливим (а.с. 155 т.3);
Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду що 17.07.2020 приїхав за адресою : АДРЕСА_6 , залишивши свій мобільний телефон в салоні автомобіля, він разом із своїм знайомим деякий час по справам перебували на території подвір`я зазначеного домоволодіння, знаходячись приблизно на відстані двох метрів від автомобілю. По завершенню розмови, потерпілий із знайомим сіли до автомобілю і вже коли вони на невелику відстань від`їхали від домоволодіння, потерпілий виявив зникнення свого мобільного телефону. Повернувшись та не знайшовши останній, потерпілий побачивши що на сусідньому будинку знаходяться камери відеоспостереження попрохав власників надати йому відео, під час перегляду якого побачив як особа чоловічої статі протягає руку через відчинені вікна автомобілю та забирає телефон.
Свідок ОСОБА_43 засвідчив суду той факт, що він разом із ОСОБА_44 17.07.2020 приїхав за адресою : АДРЕСА_6 , залишивши автомобіль на вулиці біля домоволодіння, вони зайшли на подвір`я де проживала його знайома на прізвище ОСОБА_45 і там знаходилися невеликий проміжок часу. Після того як вони разом із ОСОБА_44 сіли до автомобіля та вирушили на роботу, той звернувся до свідка з проханням зателефонувати йому, оскільки він не може знайти свій мобільний телефон. Коли свідок зателефонував то телефон ОСОБА_44 вже перебував поза зоною зв`язку і вони вирішили повернутися до того місця де знаходився автомобіль. Повернувшись та не знайшовши телефон, ОСОБА_44 побачивши що на сусідньому будинку знаходяться камери відеоспостереження попрохав власників надати йому відео, під час перегляду якого побачив як особа чоловічої статі протягає руку через відчинені вікна автомобілю та забирає телефон.
Свідок ОСОБА_45 надала суду аналогічні покази з приводу відомих їй обставин крадіжки майна ОСОБА_44 із припаркованого біля її подвір`я будинку.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази лише підтверджують факт вчинення крадіжки майна потерпілого ОСОБА_44 , при цьому жодним чином у встановленому кримінально процесуальним законодавством порядку не доводять причетність до вчинення цього злочину саме ОСОБА_7 , оскільки з наданих обвинуваченням доказів ідентифікувати особу чоловіка що вчинив крадіжку не є можливим.
З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, ч.2,4 статті 17 КПК України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини підсудного тлумачаться на його користь, суд приходить до переконливого висновку, суд приходить до висновку що в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами причетність обвинуваченого до таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_44 , а тому зазначений вище епізод за частиною 2 статті 185 КК України підлягає виключенню із пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.
Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчиненню нею нових злочинів.
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає часткове відшкодування завданої потерпілим матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України приймає до уваги тяжкість скоєного ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які у відповідності до статті 12 КК України класифікуються як тяжкий та нетяжкі злочини, особу обвинуваченого який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.
За викладених вище обставин, приймаючи до уваги ступень тяжкості та обставини кримінального правопорушення, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 як наявність пом`якшуючих так і відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, йому повинно бути призначено необхідне та достатнє покарання у виді позбавлення волі.
Суд, прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого проступку, особу обвинуваченого та думку учасників процесу.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до вимог статі 100 КПК України.
Оскільки відповідно до вимог статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, то суд вважає за необхідне, на виконання зазначених вище вимог Закону стягнути з ОСОБА_7 документально підтвердженні витрати пов`язанні із проведенням по кримінальному провадженню судових товарознавчих експертиз в розмірі 2589,44 грн.
Оскільки суд прийшов до висновку щодо призначення обвинуваченому міри покарання у виді позбавлення волі, то з метою виконання призначеного покарання, суд вважає за необхідне залишити відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись статтями 368, 370 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 КК України та призначити покарання за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки; за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за частиною 2 статті 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавленні на строк 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання рахувати з 23 вересня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 2589,44 грн.
Речові докази-лазерні диски із відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Еко маркет» та ФОП ОСОБА_23 що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 за 23.03.2019, з камер відеоспостереження будинку АДРЕСА_7 в місці Кременчуці Полтавської області - залишити в матеріалах кримінального провадження; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 № НОМЕР_8 повернути власнику ОСОБА_16 .
Обрану ОСОБА_7 міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню - тримання під вартою; зарахувати в термін відбування покарання строк перебування обвинуваченого під вартою, а саме з 13 серпня 2020 року по 22.09.2021 року включно.
Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1