ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2342/21 Справа № 202/6382/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001679 від 21 липня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпрі, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Дніпрі, громадянинаУкраїни, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 296 КК України та призначено остаточне покарання, із врахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, за таких обставин.
Так, 20 липня 2016 року, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , де в цей момент біля під`їздів та на дитячому, майданчику перебувала велика кількість людей, в тому числі і мешканців вказаного будинку, які прогулювались зі своїми неповнолітніми та малолітніми дітьми, діючи умисно, з хуліганських спонукань, керуючись мотивом явної неповаги до установлених норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок в громадському місці в частині забезпечення спокійних умов відпочинку людей в неробочий час, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, ігноруючи існуючі, в суспільстві елементарні правила поведінки, з особливою зухвалістю, яка виразилася у прагненні самоутвердитися за рахунок іншої, малознайомої йому особи, а саме потерпілого ОСОБА_11 , підійшов до останнього та почав голосно висловлюватись нецензурною лайкою на адресу останнього. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що у дворі вказаного будинку відпочиває велика кількість людей, в тому числі неповнолітні та малолітні діти, продовжуючи голосно висловлюватись нецензурною лайкою, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у здійсненні насильницьких дій, міцно взяв своєю рукою потерпілого ОСОБА_11 за обличчя, при цьому стиснувши його та спричинивши потерпілому болісні відчуття, штовхнув останнього, внаслідок чого, ОСОБА_11 впав на землю, а ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішов.
20 липня 2016 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , де між ними виник словесний конфлікт на ґрунті особистих неприязних стосунків. В ході конфлікту у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Того ж дня, тобто 20 липня 2016 року, у вказаний вище час, знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_7 , умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, розуміючи, що голова є життєво важливим органом і наносячи удари в область голови він може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, своєю рукою наніс один удар по обличчю ОСОБА_11 , внаслідок якого останній впав спиною на землю та одразу підійнявся. Після чого, не зупинившись на досягнутому, бажаючи спричинити ще більшу шкоду здоров`ю потерпілого діючи умисно, ОСОБА_7 наніс ще один своєю удар рукою в область обличчя ОСОБА_11 , внаслідок якого останній впав спиною на землю і не подавав ознак життя. Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала від внутрішньо черепної травми з крововиливами під м`які мозкові оболонки та у шлуночки головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. Внутрішньочерепна травма виявлена на тілі потерпілого складається із сукупності наступних ушкоджень - садно в лобній ділянці ліворуч, синець у правій виличній ділянці під нижньою повікою правого ока, дрібновогнищеві крововиливи на сполучнотканинних оболонках правого ока, субтональний крововилив під м`якою мозковою оболонкою та у шлуночки головного мозку.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, та виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2019 виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги прокурор вказує, що, не дивлячись на те, що ОСОБА_6 20.07.2016 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, санкція, якого передбачає, зокрема покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, та враховуючи положення ст. 49 КК України, строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності закінчилися 20.07.2019, тоді як суд не звільнив обвинуваченого від призначеного покарання, на підставі ст. 74 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок підлягає зміні в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності в силу ст. 49 КК Україн, вислухавши прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.
В силу положень ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового розгляду щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції Закону України №1183-VII, яка діяла на момент вчинення злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Розглядаючи заявлене обвинуваченим ОСОБА_6 клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів враховує те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та, відповідно до висунутого обвинувачення, інкриміновані дії він вчинив 20 липня 2016 року.
Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України (в редакції Закону України № 767-VII від 23.02.2014, яка діяла на момент вчинення), відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону України № 4025-VI від 15.11.2011, яка діяла на момент вчинення), відносився до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Отже, станом на 15 грудня 2021 року, сплинув строк в три роки, тобто закінчились визначені ст. 49 КК України (в редакції Закону України №1183-VII) строки давності, разом з цим, матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення до закінчення цього строку.
Апеляційним судом, відповідно до ст. 285 КПК України, ОСОБА_6 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою.
Водночас, обвинувачений підтримав заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України (в редакції Закону України №1183-VII), підтвердивши, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки такого рішення.
Отже, з огляду на наведені обставини та те, що ухвалений вирок щодо ОСОБА_6 не набрав законної сили, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України (в редакції Закону України №1183-VII, яка діяла на момент вчинення), а вирок суду - скасуванню в цій частині, та кримінальне провадження закриттю, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, у зв"язку з чим вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2019 щодо ОСОБА_6 слід виконувати самостійно.
З урахуванням того, що обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, згідно зі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України, й апеляційне провадження в повному обсязі, в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам поданої апеляційної скарги.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що наявні усі необхідні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого, тому обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього - закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати в частині засудження ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 296 КК України.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4