Ухвала
Іменем України

04 жовтня 2021 року
м. Київ

справа №299/1600/20
провадження № 51-4408 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року,

встановив:
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про перевірку рішень місцевого та апеляційного судів щодо ОСОБА_5 у касаційному порядку, а також просить поновити їй пропущений строк касаційного оскарження, оскільки ухвала апеляційного суду хоча і була проголошена 19 травня 2021 року, але з її змістом

ні вона, ні її підзахисний не могли ознайомитись та вчасно подати касаційну скаргу

по тій причині, що цю ухвалу оприлюднено у Єдиному реєстрі судових рішень лише

15 вересня 2021 року, а її копія була відправлена апеляційним судом усім учасникам кримінального провадження 13 вересня 2021 року.
Згідно з ч. 1 ст. 117 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.

З огляду на те, що у клопотанні захисника наведені об`єктивні причини пропуску строку касаційного оскарження, колегія суддів вважає за необхідне визнати

їх поважними, задовольнити клопотання та поновити вказаний строк.
За вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Добрянське Тячівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України)

до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року вирок щодо

ОСОБА_5 залишено без змін.
За вироком судуОСОБА_5 засуджено за те, що він 08 березня 2020 року

о 23 год. 16 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,

по вул. Ардовецька у напрямку центру м. Виноградів, доїжджаючи до перехрестя вулиць Ардовецька Акацієва, не забезпечив безпеку дорожнього руху та відповідно до висновку судово автотехнічної експертизи № 100/05 від 19 травня 2020 року грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б), 2.9 б), 12.3, 12.4, 12.9 б), 14.2 б), 14.6 а) Правил дорожнього руху України, тобто під час руху у населеному пункті, значно перевищив допустиму у населеному пункті 50 кілометрів за годину швидкість руху - рухаючись

зі швидкістю 126 кілометрів за годину, наближаючись до їдучого попереду нього транспортного засобу «Volkswagen passat», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який на той час під`їжджав до перехрестя вулиць Ардовецька - Акацієва з включеним лівим показником повороту для здійснення маневру повороту на вул. Акацієву, не вжив заходів до зменшення швидкості руху керуючого ним автомобіля, розпочав обгін автомобіля «Volkswagen passat» реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_2 , у місці де обгін проводити заборонено,

в результаті чого, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з лівою частиною автомобіля «Volkswagen passat», який на той час вже виконував маневр повороту ліворуч і діяв у відповідності до Правил дорожнього руху України.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Volkswagen Т-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження, водій автомобіля «Volkswagen passat», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_2 , ОСОБА_6 та пасажир ОСОБА_9 отримали тяжкі тілесні ушкодження, а інший пасажир цього автомобіля ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть.

У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про зміну судових рішень щодо

ОСОБА_5 та застосування міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі

з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що при призначенні покарання ОСОБА_5 судами першої

та апеляційної інстанцій не взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання,

а саме: щире каяття, правдиві показання, які він давав відразу з моменту затримання і протягом досудового слідства та судових засідань, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні двох малолітніх дочок: ОСОБА_11 , 2016 року народження, та ОСОБА_12 , 2018 року народження, дружини, яка знаходиться

у відпустці по догляду за дітьми. Зазначає, що в достатній мірі не враховано характеристику з місця проживання, довідку про те, що ОСОБА_5 не знаходиться на обліку у лікарів психіатра та нарколога, висновок органу пробації, який висловив думку про можливість застосування до ОСОБА_5 міри покарання, не пов`язаної

з позбавленням волі. Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_5 півтора роки знаходиться під вартою і цього часу, на думку захисника, достатньо для перевиховання останнього. Більш того, захисник вважає, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 міг би працювати і принести більше користі потерпілим, відшкодовуючи матеріальну та моральну шкоду.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції належним чином урахував тяжкість вчиненого злочину,який відповідно до ст. 12 КК є тяжким злочином, дані про особу, який у лікарів нарколога, фтизіатра на "Д" обліку не перебуває, проживає ОСОБА_13 руном В.І., 1968 року народження т ОСОБА_14 абрун Н.Д., 1968 року народження, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх діт ОСОБА_11 чок Емілії, 2016 року народ ОСОБА_12 та Дарини, 2018 року народження, в силу ст. 89 КК не судимий.

Разом із цим, суд першої інстанції не визнав щи ОСОБА_5 бруна Д.В. за обставину, яка пом`якшує йому покарання, що була визнана органом досудового розслідування, оскільки ця обставина, на думку суду, була зазначена помилково з огляду на таке.
Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні злочину.
Суд констатував, що поведінка зазначеному не відповідала. Формальне визнання вини, без усвідомлення причини і наслідків скоєного судом сприймається як лінія захисту з метою пом`якшення покарання.
Крім того суд урахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину

у стані алкогольного сп`яніння, та призначив покарання у межах санкції ч. 2

ст. 286 КК.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щ

ОСОБА_5 бруна Д.В. у порядку апеляційної процедури, належним чином проаналізував доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 ської Б.М. щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, дав на них мотивовану відповідь й обґрунтовано погодився

з висновком місцевого суду стосовно виду та розміру призначеного покарання.

Підстав для сумніву у правильності висновків суду апеляційної інстанції з указаних вище підстав немає.
Таким чином, призначене покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для зміни міри покарання немає. Обставини, які би вказували

на те, що покарання є явно несправедливим через суворість, відсутні.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Клопотання захисника
Поновити ОСОБА_4 ській Б.М. строк касаційного оскарження вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2020 року

та ухвали Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 ької Б.М., яка діє в інтересах засудженого2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_2 . Антонюк ОСОБА_3 П. Бущенко