490/343/22 25.01.2022
н/п 1-кп/490/9/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
Справа № 490/343/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000351, відомості про яке внесено 24.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за військової служби за контрактом, на посаді стрільця 2 відділення 1 патрульного взводу 2 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16.01.2019 р. громадянин ОСОБА_4 уклав з Міністерством внутрішніх справ України в особі командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах рядового та старшинського складу, строком на 3 роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 16.01.2019 р. №10 громадянина ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 2 відділення 1 патрульного взводу 2 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, утому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 16.01.2019 р., тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ, організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації, чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 р. по теперішній час в Україні діє особливий період.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період як періоду, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період. після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 р. №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 р. №1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1,3 ч.4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядником (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-XIV та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551- XIV, дія статутів поширюється на військовослужбовців Національної гвардії України.

Проходячи військову службу, ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9,11,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, береги військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

Так, о 09 год. 50 хв. 26.07.2021 р. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця 2 відділення 1 патрульного взводу 2 патрульної роти патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, всупереч вищезазначених вимог закону, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував за її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби до 14 год. 00 хв. 30.11.2021 р.

30.11.2021 р. о 14 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та продовжив несення служби.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 , провину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що за сімейними обставинами він, будучи військовослужбовцем, 26.07.2021 р через сімейні обставини не з`явився вчасно на територію військової частини НОМЕР_1 , та перебував поза її межами, проводивши час на власний розсуд. У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, зазначив, що наразі проходить військову службу та просив його суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і ОСОБА_4 винуватий у його вчиненні, так як він не з`явився вчасно на військову службу без поважних причин будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, має постійне місце мешкання та статус УБД, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, а тому приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від реального його відбуття на підставі вимог ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого іспитового строку не вчинить іншого кримінального правопорушення, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання роботи або навчання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням, строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1