Справа № 369/1321/22
Провадження №1-кс/369/191/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 135 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2022 року близько 19 години 00 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, залишила у житловому будинку без допомоги свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча зобов`язана була піклуватися про малолітню дитину і мала надати йому допомогу, не повідомивши при цьому нікого про місце перебування малолітньої дитини в будинку, зачинила вхідні двері шляхом прикриття, та залишила на тривалий час малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без нагляду, тим самим поставила останнього, у небезпечний для життя стані і він був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство.
Крім того, ОСОБА_5 , жодних дій, спрямованих для убезпечення малолітнього ОСОБА_7 від отримання останнім травм, тілесних ушкоджень або скоєння нею дій, наслідком яких могло бути відвернення настання загибелі малолітньої дитини, вжито не було, родичам або іншим особам догляд за своєю дитиною ОСОБА_5 не доручала. При цьому жодної нагальної потреби у залишенні вищевказаного будинку 20.01.2022 у ОСОБА_8 не було, як і обставин, які б заважали або перешкоджали їй узяти малолітнього сина із собою.
Внаслідок вищевказаної бездіяльності, після залишення ОСОБА_8 , малолітнього сина ОСОБА_9 , будучи особою, яка була позбавлена можливості вжиття заходів до самозбереження через малолітство, через свідоме залишення ОСОБА_9 , його без нагляду, опинився один в будинку, який з невстановлених досудовим розслідуванням загорівся.
Від отриманих під час пожежі травм ОСОБА_9 помер на місці події.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обгрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Закарпатської області, Мукачівського району, смт. Чинадійово, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.
21.01.2022 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, тобто у завідомому залишені без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, що спричинили смерть особи.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами в сукупності, а саме протоколом огляду місця події від 20.01.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом пред`явлення особи свідкові ОСОБА_10 особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2022 та іншими матеріалами в сукупності.
ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

В ході досудового розслідування кримінального провадження задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

-переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 , підозрювана незаміжня, ніде не працює, зареєстрована в іншій області, тобто не має міцних соціальних зв`язків та усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить до 8 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко протиРосії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, йморальністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого нею злочину, існує реальний ризик залишення нею місця проживання в будь-який час за для уникнення кримінальної відповідальності.
Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_8 , може впливати на свідків, інших осіб у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрювана, знаючи про фактичне місце проживання свідків може незаконно впливати на них змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вище вказаним ризикам.

Наявність вищевказаних ризиків свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий просив суд дане клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Закарпатської області, Мукачівського району, смт. Чинадійово, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили суд задовольнити його у повному обсязі.
У судовому засіданні підозрювана та її захисник не заперечували проти задоволення клопотання.
Суд, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_1 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
При цьому слідчий суддя враховує, що з урахуванням початкової стадії досудового розслідування, слідством зібрано достатньо доказів для підозри ОСОБА_5 саме в заявленій підозрі.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В даному випадку, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.
Слідчий суддя вважає обґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин даної справи, зокрема, підозрюваний може:
-переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;
-незаконно впливати на потерпілого або свідків;
-вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до ст.. 178 КПК України враховує вагомість наявних доказів, що обґрунтовують підозру, також слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я підозрюваної, стійкість соціальних зв`язків в місці мешкання, відсутність судимостей, відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваної.
Таким чином, слідчий суддя вважає реальними ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладені обставини та встановлену слідчим суддею ступінь ризиків та характеризуючи обставин, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків та, в даному конкретному випадку, відповідає інтересам суспільства. При цьому, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень, застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на думку слідчого судді є недостатніми для запобігання зазначеним ризикам з урахуванням ступеня встановлених ризиків та характеризуючи матеріалів стосовно підозрюваного.
Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваної ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.
Слідчий суддя вважає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою співмірним суспільним інтересам в даній справі, виявлені ризики, з урахуванням особи підозрюваного та встановлених обставин злочину, взаємозв`язку таких обставин з можливими діями підозрюваного на підставі досліджених судом доказів, неможливо усунути в повній мірі застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями177та178цьогоКодексу, має право не визначити розмір застави.
З вище наведених підстав слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст.177,178,183,184,193,194,196,197,202,205,309 КПК України, слідчий суддя, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Закарпатської області, Мукачівського району, смт. Чинадійово, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 21 березня 2022 року (включно).
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів, і закінчується 21 березня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1