В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" жовтня 2021 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0001723 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не військовозобов`язаного, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
10.10.1997 року Мінським районним судом м.Києва за ч.3 ст.140, ч.3 ст.193, ч.3 ст.222 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
06.02.2003 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.3, 4, 5 ст.185, ст.70 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі;
29.07.2013 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 5 місяців позбавлення волі, 15.02.2016 року звільнений по відбуттю строку покарання;
за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
захисника адвокатаОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
08.06.2021 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували за місцем тимчасового проживання у приміщенні однієї з прибудов садівницького товариства «Київський ЕВРЗ» житлового масиву Воскресенські Сади, що у Дніпровському районі м.Києва, неподалік від будинку за адресою: вул.Райдужна, 22.

В цей час до них прийшов наглядно знайомий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який висунув звинувачення ОСОБА_7 у тому, що він таємно викрав належний йому годинник. В свою чергу ОСОБА_7 заперечив ОСОБА_3 цей факт.

Водночас, у ОСОБА_3 на ґрунті виниклої суперечки з ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_3 розуміючи власну перевагу у фізичній силі, неочікувано для потерпілого, який сидів на стільці за столом, наніс йому цілеспрямований удар кулаком правої руки в область лівої частини щелепи, внаслідок якого ОСОБА_7 втратив орієнтацію у просторі, лише закривши обличчя руками, не вчиняючи будь-якого опору.

Продовжуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_3 продовжив наносити численні удари ОСОБА_7 руками та ногами в область голови, лівої та правої частини тулуба, в область грудної клітини, та підреберря.

У подальшому ОСОБА_3 взяв до рук канцелярські ножиці, якими спричинив множинні колото-різані рани грудної клітини спини потерпілому ОСОБА_7 .

Внаслідок злочинний дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_7 отримав закриту травму живота, закриту травму грудної клітини, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, а також множинні непроникаючі колото-різані порання грудної клітини, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу.

В подальшому, ОСОБА_7 з отриманими травмами цього ж дня, приблизно об 11 годині 30 хвилин, було госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», що за адресою: м.Київ, вул.Братиславська, 3, де було проведено оперативне втручання з видаленням селезінки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про визнання вини не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, за день до подій він прийшов на риболовлю до однієї з прибудов садівницького товариства житлового масиву Воскресенські Сади, де працював його товариш, який був разом зі своїми знайомими, серед яких був потерпілий. Пізніше він відійшов поставити на зарядку свій мобільний телефон, а повернувшись, помітив, що потерпілий зник, а також зник належний йому годинник. Не дочекавшись потерпілого, він пішов додому. Наступного ранку, 08.06.2021 року, він повернувся до даної прибудови, побачив, що його знайомі випивають, та висунув звинувачення потерпілому у тому, що він таємно викрав належний йому годинник, однак останній це заперечував. В ході розмови у них виникла суперечка, під час якої він наніс потерпілому удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав, та заліз під стіл. Після цього він намагався його дістати звідти, та продовжував наносити йому удари руками та ногами, після чого взяв до рук канцелярські ножиці, якими вдарив потерпілого декілька разів по спині. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється, просив суворо не карати. До затримання проживав разом з матір`ю та дружиною, неофіційно працював вантажником та на СТО.
У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, висновку експерта №042-812-2021 від 14.07.2021 року та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має матір похилого віку, стан здоров`я, спосіб життя; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю вчиненого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки та призвів до незворотних наслідків, обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст.131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.06.2021 року.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує згідно положень ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання з 30.06.2021 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за день.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжити тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.
Матеріали кримінального провадження №0001723 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/12829/21.
Речові докази: светр, спортивні штани, капці, чорна кофта, які вилучено в ході проведення огляду місця події в КМКЛШМД за адресою: м.Київ, вул.Братиславська, 3, та поміщено до сейф пакету №NPU1303100, 3 скляні пляшки, об`ємом 0,33 мл, з написами Хортиця, Koblevo, Prime Vodka, які поміщено до паперової коробки, пляшку пластикову, об`ємом 0,5 мл, яку поміщено до паперової коробки, змив з асфальту речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту, які вилучено в ході проведення огляду місця події, а саме пішохідної дороги поряд з магазином Bоx Ekspres Market, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Райдужна, 16-А, які передано на зберігання в камеру схову Дніпровського УП ГУНП в м.Києві - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1