У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Слов'янськ

Слідчий суддя Слов'янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі № 11 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора при здійсненні нагляду за дотриманням розумних строків досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора при здійсненні нагляду за дотриманням розумних строків досудового розслідування. Дана скарга обґрунтована тим, що 22 липня 2021 року заявник звернувся до керівника Слов`янської окружної прокуратури зі скаргою про вжиття заходів до дотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження № 0000060 від 22 січня 2021 року та просив надати процесуальному керівнику вказівки щодо строків вчинення слідчих дій, достатніх для повідомлення про підозру винним у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до методичних рекомендацій Генеральної прокуратури України по розслідуванню кримінальних провадження за ст. 356 КК України.

Виконуючий обов`язки керівника Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 26 липня 2021 року виніс постанову про відмову в задоволенні скарги в порядку ст. 308 КПК України з тих підстав, що очікується відповідь на запит про документи, що підтверджують право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Однак, відповідні листи Слов`янської міської ради заявник має в наявності та для їх отримання безпосередньо за запитом дізнавачу мав бути встановлений прокурором розумний строк.

Відмова керівника прокуратури у встановленні розумних строків для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні самоправства суттєво порушує право заявника на ефективний правовий засіб права власності.

Просить суд скасувати постанову виконуючого обов`язки керівника Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про відмову в задоволенні скарги в порядку ст. 308 КПК України від 26 липня 2021 року та зобов`язати керівника Слов`янської окружної прокуратури встановити процесуальному керівнику по кримінальному провадженню № 0000060 від 22 січня 2021 року розумні строки прийняття процесуального рішення повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні самоправства.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 заявлені ним вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду скарги по суті, слідчий суддя встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні сектору дізнання ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП України в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0000060 від 22 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356 КК України.
22 липня 2021 року до Слов`янської окружної прокуратури в межах проведення досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню від ОСОБА_4 надійшла скарга в порядку ст. 308 КПК України щодо недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000060 та встановлення розумних строків для проведення слідчих дій. Зокрема, заявник ОСОБА_4 . Просив встановити процесуальним керівникам по кримінальному провадженню розумні для отримання доказів, достатніх для повідомлення про підозру особам вчинившим кримінальне правопорушення та проведення в межах досудового розслідування слідчих дій відповідно до методичних рекомендацій Генеральної прокуратури України по розслідуванню кримінальних проваджень за статтею 356 КК України.
Постановою в.о. заступника керівника Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 26 липня 2021 року, в задоволенні скарги ОСОБА_4 , поданої в порядку ст. 308 КПК України, щодо недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000060 від 22 січня 2021 року за ст. 356 КК України та встановлення розумних строків для проведення слідчих дій відмовлено. Підставою для такого рішення стало те, що на момент розгляду даної скарги не встановлення порушення дізнавачем розумних строків проведення досудового розслідування. Крім того, зазначено про очікування документів, що підтверджують право власності на спірну земельну ділянку, а також про те, що ОСОБА_4 з відповідними клопотаннями про проведення конкретних слідчих дій в порядку ст. 220 КПК України до дізнавачу та процесуального керівника не звертався.
Частиною першою статті 308 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Заявник у своїй скарзі зазначає про відмову керівника Слов`янської окружної прокуратури у встановленні розумних строків для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні самоправства.

В розумінні п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з ч. 2 ст. 308 КПК України, прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, діючий кримінально-процесуальний закон містить виключний перелік підстав для повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 22 січня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду від 18 січня 2021 року, а проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено сектору дізнання відділу поліції № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Також, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000060 від 22 січня 2021 року за ст. 356 КК України, слідчим суддею встановлено, що затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення та безпосередньо після його вчинення не здійснювалось, запобіжний захід щодо такої особи не обирався, а отже повідомлення про підозру визначеній особі у вчиненні кримінального правопорушення, можливе лише за умови наявності достатніх доказів для такої підозри.
В розумінні статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За текстом оскаржуваної постанови, прокурор, який виніс постанову про відмову у задоволенні скарги від 26 липня 2021 року, дійшов до висновку про дотримання дізнавачем розумних строків проведення досудового розслідування.
Слідчий суддя погоджується з таким твердженням прокурора, зважаючи на те, що для оголошення підозри конкретній особі необхідне встановлення достатніх підстав для підозри такої особи у вчиненні кримінального правопорушення. Власне, повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000060 від 22 січня 2021 року щодо конкретної особи не складалось, а строк складення повідомлення про підозру обмежується лише строком здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження. Строки вручення вже складеного повідомлення про підозру визначаються статтею 278 Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, за відсутності складеного повідомлення про підозру щодо конкретної особи, а тим більш за відсутності достатніх доказів для підозри конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, встановлення розумних строків для здійснення відповідної процесуальної дії є неможливим.
Підозрою є процесуальне рішення, що приймається на стадії досудового провадження та ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах. Таке процесуальне рішення засновується на обґрунтованих припущеннях про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. Підозра формується на результатах розслідування і добутих під час його проведення доказах.

Крім того, виходячи з положень статтей 36 та 40 Кримінального процесуального кодексу України, рішення про повідомлення про підзору приймається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором.

Вказані положення обумовлені визначеними вимогами щодо здійснення повідомлення про підозру особі. У будь-якому випадку таке повідомлення здійснюється лише за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Під достатністю, слід розуміти наявність у кримінальному провадженні такої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів, отриманих у даному провадженні відповідно до встановленої законом процедури в результаті всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин у їх взаємозв`язку, яка викликає у слідчого та прокурора внутрішне переконання у достатньому з`ясуванні наявності обставин предмета доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття рішення щодо повідомлення про підозру особі.

За положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Аналізуючи положення наведених норм кримінально-процесуального закону, проведення процесуальної дії з повідомлення особи про підозру є виключною прерогативою прокурора або слідчого за погодженням з прокурором, рішення про таку процесуальну дію приймається стороною обвинувачення самостійно та за власним переконанням, а отже будь-яке втручання з цього приводу в діяльність слідчого або судді є такою, що не ґрунтується на Законі.

Так, пунктом 16 частини 3 статті 42 та пунктом 10 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено право підозрюваного на подання скарги на повідомлення про підозру. Зокрема, законодавцем зазначено, що в досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, в тому числі повідомлення слідчого, прокурора про підозру.

Відповідно до частин 1-2 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатись правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того як вони подані в національній правовій системі. Дане положення вимагає від відпорного внутрішнього органу вивчення змісту скарги, яка базується на Конвенції та забезпечення необхідного виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Chahal v. The UK»)
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-306 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора при здійсненні нагляду за дотриманням розумних строків досудового розслідування відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1