Справа № 188/1674/21
Провадження № 1-кп/188/226/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000310 від 05.06.2020, що надійшла 30 листопада 2021 року від прокурора Першотравенської окружної прокуратури, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Покровка Новосергіївського району Оренбурзької області РФ, громадянки України, освіта вища, працює сімейним лікарем в Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський центр первинної медико-санітарної допомоги» Миколаївської сільської ради, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , займаючи посаду лікаря загальної практики - сімейного лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Дмитрівка Комунального некомерційного підприємства «Петропавлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Петропавлівської районної ради» (далі - АЗПСМ с. Дмитрівка КНП «Петропавлівський ЦПМСД» ПРР»), перебуваючи у приміщенні вказаної амбулаторії, яка розташована за адресою: вул. Козацька, 51, с. Дмитрівка Синельниківського району Дніпропетровської області, в порушення вимог п. 1.6,1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України №455 від 13.11.2001 (далі - Інструкція), згідно з якими видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документу, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності (п.1.6 Інструкції); видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності (п.1.7 Інструкції), у період часу з 13.05.2019р. до 27.05.2019р. в денний час доби (більш точний час не встановлено), діючи умисно, склала та наприкінці травня 2019 року, але не раніше 27.05.2019 (точний час не встановлено), видала завідомо підроблений офіційний документ - листок непрацездатності АДЧ № 554415 від 13.05.2019 шляхом внесення до нього інформації, яка не відповідала дійсності, в частині перебування ОСОБА_6 на амбулаторному лікуванні в АЗПСМ с. Дмитрівка КНП «Петропавлівський ЦПМСД» ПРР» у період часу з 13.05.2019 до 27.05.2019 включно, з продовженням лікування до 22.05.2019 та 27.05.2019 включно. При цьому ОСОБА_6 у період часу з 12.05.2019 по 29.06.2019 перебував за межами України на території республіки Польща та не відвідував вказану медичну установу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.358 КК України - складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, та надають певні права та звільняють від обов`язків.

Під час досудового розслідування 29 листопада 2021 року прокурор Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_3 уклали угоду про визнання винуватості відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин; правової кваліфікації дій підозрюваної як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, та надають певні права та звільняють від обов`язків; покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Вирішуючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, яке правильно кваліфіковане як складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення, та надають певні права та звільняють від обов`язків і згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачена визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення і просить затвердити угоду.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченої не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченої.

Прокурор підтримав угоду і просив суд її затвердити.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченою, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченої, який раніше не судима, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує пом`якшуючу покарання обставину у вигляді щирого каяття, обтяжуючі покарання обставини відсутні, узгоджене сторонами угоди покарання обране в межах санкції ч.2 ст.358 КК України, та вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 29 листопада 2021 року і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

Майнова шкода не завдана. Потерпілі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ листок непрацездатності АДЧ № 554415 від 13.05.2019, який опечатаний у паперовий конверт білого кольору, що зберігається в матеріалах кримінального провадження, слід залишити в ньому.

Процесуальні витрати на проведення судово-почеркознавчої експертизи № 5839-21 від 17.11.2021 вартістю 8237,28 грн слід на підставі ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368 - 376, 468 - 476, 392 - 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 листопада 2021 року між прокурором Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 358 КК України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ листок непрацездатності АДЧ № 554415 від 13.05.2019, який опечатаний у паперовий конверт білого кольору, залишити в матеріалах кримінального провадження, де він зберігається.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 8 237 (вісім тисяч двісті тридцять сім) гривень 28 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1