ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2021 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні №0000317 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 23.12.2021 р., постановлену в порядку ст. 331 КПК України щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 23.12.2021 р. задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Іссик Алма-Атинської області Казахстан, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 357 ч.3 КК України, до 18 лютого 2022 року.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що в ухвалі суду належним чином не вмотивовано виправдання подальшого утримання під вартою обвинуваченого та неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, що призвело до ухвалення несправедливого судового рішення, безпідставного погіршення становища обвинуваченого.
Вважає, що суд формально віднісся до розгляду клопотання, не врахував обставини, які могли істотно вплинути на його висновки. Прокурором у
ЄУНСС726/2187/21 провадження №11кп/822/496/21 головуючий у 1 інстанції МілінчукС.
внесеному клопотанні про обрання запобіжного заходу були наведені такі самі обставини щодо ризиків, які і при первісному обранні запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, без наведення нових обставин, які б свідчили на користь застосування найсуворішого запобіжного заходу. Стверджував, що неспроможними є твердження прокурора про існування ризиків, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки ця стадія була завершена, ОСОБА_7 обвинувачується у злочинах, за які не передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, що дає суду право застосувати положення ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки інкриміновані йому злочини не є корупційними, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки вони вже були допитані.
Вказував, що обвинувачений є особою раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає разом з батьками похилого віку, не схильний до кримінальних правопорушень, а тому вважає, що мета застосування заходу забезпечення кримінального провадження буде досягнута застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього обов`язків.
Апелянт також посилався на рішення ЄСПЛ, які, на його думку, свідчать про незаконність ухвали суду.
Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.
В провадженні Садгірського районного суду м. Чернівців знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000317 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 357 ч.3 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 пред`явлена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 357 ч.3 КК України. Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_7 із вчиненням кримінальних правопорушень та обґрунтованість пред`явленої підозри. Санкція одного з найтяжчих кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч.2 КК України, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 7-ми років.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівців від 23.12.2021 р. обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.02.2022 року.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що останній офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має батьків похилого віку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Таким чином, основною метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії судового розгляду фактично є забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи, що розгляд цього кримінального провадження не закінчено, на даний час в судовому засіданні не допитані потерпілий та свідки, а також дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованих йому злочинів, які вчинені з погрозою вбивства чи заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотань про обрання міри запобіжного заходу і його продовженні, колегія суддів вважає, що є достатні підстави вважати, що ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 та які передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а існують і на даний час.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а ризики, зазначені в клопотанні прокурора не зменшилися та продовжують існувати.
Колегія суддів вважає, що суд з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та прийняв законне і обґрунтоване рішення, продовжуючи такий запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Доводи, що наведені в апеляційній скарзі, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків щодо процесуальної поведінки обвинуваченого не дають підстав для скасування ухвали суду та обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
А тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівців від 23.12.2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18.02.2022 року, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя