Справа № 567/1406/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.11.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянки України, учениці ДПТНЗ «Острозьке ВПУ», зареєстрованої за місцем проживання в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , не судимої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України

в с т а н о в и в :

08.09.2021 близько 09:50 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення, перебуваючи в магазині «Чистий Дім», що розташований в м.Острог Рівненського району (Острозька ОТГ) Рівненської області по вул.Г.Острозької, 1, скориставшись знайденою напередодні банківською пластиковою карткою «Монобанку» № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, таємно для власника карти ОСОБА_5 , з вказаної банківської карти намагалась викрасти грошові кошти в сумі 410 грн., шляхом розрахунку за товари у вказаному магазині, однак, вчинивши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки ОСОБА_4 не змогла розрахуватися за вибраний товар зазначеною банківською карткою, оскільки потерпіла ОСОБА_5 заблокувала її.

Під час досудового розслідування 26.10.2021 між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачена у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначила, що здатна реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпіла в поданій до суду заяві підтримала угоду про примирення із обвинуваченою, просить її затвердити та зазначила, що укладення угоди є добровільним, на неї не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч.1 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , що дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення їй визначеного сторонами угоди виду покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5, 7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно яких при вирішенні питання про долю речових доказів і документів, гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення, повертаються законним володільцям, а документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд, -

з а с у д и в :

затвердити угоду від 26.10.2021 про примирення, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази по справі картку «Монобанку» № НОМЕР_1 повернути ОСОБА_5 , диск із відеозаписом камер спостереження магазину, три квитанції з відхиленою транзакцією карти № НОМЕР_1 на суму 410 грн. зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1