Справа № 346/3488/21
Провадження № 11-кп/4808/436/21
Категорія ст. 187 ч.4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що прокурором не надано і судом не здобуто жодного належного та допустимого доказу тому, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього вказує, що судом не враховано те, що він має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, одружений, на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей, займається підприємницькою діяльністю, що свідчить про те, що він не веде аморальний спосіб життя.

Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області від 16 вересня 2021 року про продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з грубим порушенням норм процесуального права, принципів об`єктивності та неупередженості. Зазначає, що судом взагалі не досліджувалось питання обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_10 в скоєнні інкримінованого злочину. В ухвалі суду зазначено тільки перелік проведених досудовим розслідуванням слідчих, процесуальних дій, які зазначає прокурор в клопотанні про обрання запобіжного заходу, без будь якого посилання на обставини, факти, встановленні при проведенні зазначених дій, що вказують про скоєння ОСОБА_10 інкримінованого злочину.

Просить ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за адресою його постійного проживання з сім`ю в АДРЕСА_1 , із застосуванням заходів електронного контролю.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2021 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів, тобто до 14.11.2021 року.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_10 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2021 року скасувати;

- прокурор вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а подані апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 є необґрунтованими, просив залишити ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16.09.2021 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України, передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Коломийського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу суд першої інстанції, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 дані, що характеризують особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцні соціальні зв`язки, перебування на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, те, що він є мешканцем іншої області, раніше судимий за умисні корисливі злочини, та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а саме: можливість переховуватися від суду, вчинити нові кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, оскільки йому відоме місце їх проживання, а це може значно ускладнити розгляд справи по суті.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_10 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою ОСОБА_10 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути особливу увагу на необхідність дотримання судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального провадження, оскільки недотримання строків розгляду кримінальних справ порушує права та законні інтереси учасників судового розгляду та конституційне право на судовий захист, гарантований ст. 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційних скаргах, не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4