ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/157/21 Справа № 710/1149/20 Категорія: ч. 1 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретарів судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисника потерпілогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000328 за апеляційною скаргою прокурора Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_13 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокра Калигірка Катеринопільського району Черкаської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про непогашені судимості відсутні,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України на 6 (шість) років 6 (місяців) позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 вирішено рахувати з часу взяття його під варту, тобто з 25.07.2020.

У строк призначеного ОСОБА_10 покарання зараховано термін попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, за закінчений замах на умисне вбивство.

Судом першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та засуджено за те, що він 24.07.2020 близько 19 год. 15 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля магазину «Крамниця» по вулиці Лебединській, 43 в м. Шпола Черкаської області, діючи умисно, під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин своїм кухонним ножем, який мав при собі, наніс ОСОБА_12 один удар в ліву частину грудної клітки, в область серця в результаті чого ОСОБА_12 , відповідно до висновку експерта від 05.09.2020 за №_05-6-01/328, отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки зліва із ушкодженням 6-го ребра і перикарда, яке супроводжувалося внутрішньою кровотечею, що за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких.
При кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 121 КК України суд виходив з тих міркувань, що під час досудового розслідування та судового розгляду не здобуто доказів про спрямованість умислу останнього на вбивство потерпілого ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 через невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватим та засудити за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Зазначає, що з матеріалів провадження та показань свідків достеменно відомо про наявність кримінального провадження № 0000317 від 26.09.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України, в якому ОСОБА_10 обвинувачувався у крадіжці 28.06.2020 належного потерпілому ОСОБА_12 велосипеду. Наявність даного провадження, на думку прокурора, вказує про те, що взаємовідносини між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_12 були неприязними. Зокрема, на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого в даному провадженні діяння, а саме 24.07.2020, він набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні №0000317 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. На наявність між обвинуваченим та потерпілим неприязних відносин вказують і показання потерпілого надані в судовому засіданні про те, що в ході розмови ОСОБА_10 дістав ножа і звернувся до нього зі словами «чи ти мене посадити хочеш?». Наведене, як зазначає сторона обвинувачення, спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність між потерпілим та обвинуваченим неприязних відносин та умислу останнього на вбивство.

Звертає увагу на те, що знаряддям злочину є ніж з довгим металевим лезом довжиною 20 см та шириною леза 2,8 см, що є особливо небезпечним предметом, яким обвинувачений наніс потерпілому цілеспрямований удар в область серця, після чого зник з місця події розраховуючи, що вчинив необхідні дії для доведення злочину до кінця, не надавши допомоги і не вчинивши інших дій спрямованих на врятування життя ОСОБА_12 , що вказує про наявність у ОСОБА_10 прямого умислу на заподіяння смерті останнього. На наявність такого умислу, як зазначає прокурор, вказують показання потерпілого, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протокол огляду предмету, висновки судово-медичної експертизи та дані протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого.

Вважає за необхідне в ході апеляційного розгляду допитати потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження письмові і речові докази, зокрема: протоколи огляду місця події від 24.07.2020, протокол огляду предмету від 25.07.2020, висновок судово-медичної експертизи № 05-6-01/328 від 05.09.2020, висновок додаткової судово-медичної експертизи № 05-6-01/343 від 17.09.2020, протокол проведення слідчого експерименту з потерпілим від 16.09.2020, характеризуючі особу обвинуваченого дані.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги у повному обсязі з наведених підстав, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_11 про законність, обгрунтованість вироку суду першої інстанції і безпідставність апеляційних вимог, потерпілого ОСОБА_12 , вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши встановлені судом фактичні обставини в межах заявлених стороною обвинувачення і задоволених судом апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не належить.
Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_10 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, відповідає встановленим обставинам та підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом першої інстанції доказами.
За апеляційними вимогами прокурора не оскаржується причетність ОСОБА_10 до заподіяння потерпілому ОСОБА_12 тяжкого тілесного ушкодження, належність і допустимість доказів покладених судом в обґрунтування доведеності його винуватості, а виключно порушується питання про нанесення обвинуваченим ушкодження потерпілому з прямим умислом на його вбивство і необхідність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
З метою перевірки апеляційних вимог прокурора про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , судом апеляційної інстанції, на виконання ч. 3 ст. 404 КПК України, повторно досліджені обставини, встановлені під час кримінального провадження в частині допиту обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_12 , свідків: ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також досліджено письмові матеріали кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події від 24.07.2020 з таблицею зображень (Том 1, а.п. 54-57), протокол огляду місця події від 24.07.2020 з таблицею зображень (Том 1, а.п. 58-61), протокол огляду предмету від 25.07.2020 (Том 1, а.п. 62), висновок експерта № 05-6-01/328 від 05.09.2020 (Том 1, а.п. 97-98).
Під час судового та апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 винуватість в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні визнав частково, визнав факт заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження за відсутності умислу на його вбивство та показав, що 24.07.2020 близько 18 год. він пішов у магазин «Крамниця», що знаходиться по вул. Лебединській у м. Шпола. Збираючись в магазин, не знайшов ніякого пакета, окрім того, що висів на вулиці з кухонним ножем, довжиною 32 см з чорною рукояткою, яким він ріже м`ясо собаці. Беручи вказаного пакета з собою до магазину, він не звернув уваги на те, що там лежав ніж. При цьому повідомив, що звички ходити з ножем у нього не має. Підійшовши до магазину побачив ОСОБА_12 з товаришами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з якими він привітався, трохи посидів з ними, після чого пішов до магазину. В магазині він придбав продукти та спиртне, склав товар у пакет, після чого випив горілки та вийшов надвір. Вийшовши з магазину, він сів у бесідці навпроти ОСОБА_12 , щоб нарізати огірок та закусити випите. Потерпілий запитав його, чому він сюди ходить, у зв`язку з чим між ними виникла суперечка. Коли він підвівся, то ОСОБА_12 схопив його за плече, з якою метою він це зробив, йому не відомо. Потім він взяв потерпілого ОСОБА_12 лівою рукою за руку і наніс удар ножем правою рукою, коли той знаходився у положенні сидячи. Стверджує, що в серце не цілився, а хотів лише налякати ОСОБА_12 і умислу на його вбивство у нього не було. Він не бажав настання його смерті та не хотів наносити ножове поранення, все відбулося автоматично. Також зазначив, що якщо б потерпілий йому не погрожував, то цього б всього не сталося. Пам`ятає, що перед тим, як він наніс удар потерпілому, ніж був на столі біля його правої руки. Після того, як він наніс потерпілому ножове поранення, він запитав у нього, чи потрібно йому викликати швидку допомогу, а потім пішов додому, де вживав алкогольні напої і чекав працівників поліції. Ніж він викинув біля свого будинку. Вказав, що розкаюється у вчиненому і не бажав смерті потерпілому.
На уточнююче запитання в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що після того, як він вийшов з магазину, ОСОБА_12 вже був сам і перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він почав з ним сваритися з-приводу собаки і під час такого конфлікту він, відмахуючись від потерпілого, випадково зачепив його ножем.
Будучи допитаним судами першої та апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_12 показав, що 24.07.2020 о 17 год. 50 хв., повертаючись з роботи, він присів до знайомих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в бесідці, яка знаходиться на території магазину «Крамниця» по вул. Лебединській в м. Шпола. В бесідці за столиком сиділи в трьох, спілкувалися, розпивали спиртні напої. До них підійшов обвинувачений ОСОБА_10 з букетом квітів, які, за його словами, ніс на похорон. Потім ОСОБА_10 пішов і повернувся через 15 хвилин, був одягнений в жилетку і ніяких предметів у руках вже не тримав. На той час ОСОБА_16 та ОСОБА_17 кудись відійшли, а обвинувачений присів біля нього з лівої сторони. Між ними відбулася розмова щодо собаки ОСОБА_10 , зокрема він сказав, що не можна щоб собака бігала по вулиці та кусала людей. Під час такої розмови ОСОБА_10 йому не погрожував, однак був налаштований агресивно. Обвинувачений злився та казав, що це його собака і тільки йому вирішувати, що з нею робити. В ході розмови ОСОБА_10 дістав ножа з внутрішнього кармана жилетки, яка була розстебнута зі словами «чи ти мене посадити хочеш?». Він хотів захиститися та відійти в сторону, але завадила бесідка. В цей час ОСОБА_10 наніс йому цілеспрямований удар ножем правою рукою в область серця, коли він перебував у стоячому положенні на відстані витягнутої руки. Потім обвинувачений викинув ніж біля магазину і попрямував у невідомому напрямку. Раніше конфліктних ситуацій у обвинуваченого з потерпілим не виникало, але після ситуації з велосипедом, зі сторони обвинуваченого виникли неприязні стосунки до нього, які виражалися в агресивній поведінці.
На уточнююче запитання в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_12 вказав, що ніж ОСОБА_10 дістав з лівої кишені жилетки, в яку був одягнутий, а в пакеті у нього нічого не було. Свідків нанесення йому ОСОБА_10 тілесного ушкодження не було. Коли він побачив, що ОСОБА_10 дістав ніж, він підвівся, а обвинувачений вдарив його ножем на витягнуту руку. Після нанесеного ножем удару, він вибіг з бесідки, після чого свідок ОСОБА_17 надавав йому медичну допомогу. В цей день він випив один бокал пива. Після крадіжки належного йому велосипеда і до подій, що мали місце, він кожного дня бачив обвинуваченого, будь-яких погроз в його бік ОСОБА_10 не висловлював. За свої дії ОСОБА_10 вибачення не просив, збитки не відшкодував, однак його сестра надавала йому певні кошти.
Будучи допитаним судами першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що 24.07.2020 близько 19 год. надійшов виклик, що по АДРЕСА_2 біля магазину знаходиться чоловік з ножовим пораненням. Приїхавши на виклик, побачив потерпілого, який сидів схилившись за столиком біля магазину у бесідці. Потерпілий перебував у свідомості, по дорозі у лікарню говорив, що виник конфлікт через велосипед, прізвище того хто наніс поранення не називав. Потерпілий отримав ножове поранення грудної клітки зліва, ступінь поранення на той час не міг точно визначити, було схильне більше до тяжкого. Потерпілому поставили капельницю та завезли у приймальне відділення лікарні.
Будучи допитаним судами першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_16 показав, що можливо 24.07.2020 близько 18 год. він перебував біля магазину «Крамниця» по вул. Лебединській, 43 в м. Шпола. Біля магазину зустрів ОСОБА_17 і ОСОБА_12 , з якими посидів близько 20-30 хвилин. ОСОБА_10 бачив у сусідній бесідці, який через деякий час підійшов до них. Обвинувачений був одягнутий у сіру жилетку, в руках нічого не тримав, він привітався та підсів за столик зліва від потерпілого. Він та ОСОБА_17 сиділи навпроти потерпілого з обвинуваченим. ОСОБА_10 не вживав спиртні напої сидячи з ними за столиком. Потім він пішов в магазин, а ОСОБА_17 пішов проводити жінку похилого віку на зупинку. В магазині він перебував близько 10-15 хвилин, а коли вийшов, то побачив, що потерпілий сидить за столиком з розрізом в області серця, на його одязі була кров. Звернув увагу, що обвинувачений в цей час пішов в напрямку вулиці Франка. Він зайшов в магазин, взяв серветки, викликав поліцію, а продавець магазину швидку допомогу. Він надавав ОСОБА_12 допомогу, приклав серветки до поранення. Також зазначив, що зі слів ОСОБА_12 йому відомо, що раніше ОСОБА_10 викрав у нього велосипед. На скільки йому відомо, раніше неприязних стосунків між потерпілим та обвинуваченим не було, про погрози в адресу потерпілого, він не чув.
На уточнююче запитання в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_16 вказав, що коли ОСОБА_20 підійшов до них біля магазину, він тримав руку біля жилета, який був на ньому, що в ньому було, він не бачив.
Будучи допитаним судами першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_17 показав, що напевно 24.07.2020 близько 19 год. біля магазину «Крамниця», що розташований по вулиці Лебединській в м. Шпола, він зустрівся із ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . Вони сиділи за столиком біля магазина та вживали спиртні напої. Через 15-20 хвилин до них підійшов ОСОБА_10 , який був налаштований нормально. Обвинувачений був одягнутий у жилет, в руках нічого не тримав. ОСОБА_10 присів з лівої сторони біля ОСОБА_12 і з ними алкогольних напоїв не вживав, а просто розмовляв з потерпілим. Потім він ненадовго відійшов, а коли повернувся, то побачив, що ОСОБА_16 виходить з магазину, а потерпілий ОСОБА_12 сидить зігнувшись і в нього йде кров. Тим часом обвинувачений ОСОБА_10 вже перебував від магазину на відстані 50-100 метрів. Він розмовляв з потерпілим, щоб той не втратив свідомість, поки ОСОБА_16 бігав в магазин. Ніяких криків він не чув, момент нанесення ножового удару не бачив. Також зазначив, що був свідком того, як обвинувачений вкрав велосипед у потерпілого. Погроз від обвинуваченого в сторону потерпілого не чув та про стосунки які склалися між ними нічого не знає.
Будучи допитаним судами першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_18 показав, що напевно 24.07.2020 близько 18 години, коли йшов в магазин «Крамниця» по вулиці Франка, зустрів ОСОБА_10 , який йшов з кухонним ножем із стальним лезом. На лезі ножа будь-яких слідів не бачив. Обвинувачений був одягнений в жилет та футболку і перебував в неадекватному «заторможеному» стані, агресії не проявляв, чи перебував в стані алкогольного сп`яніння, сказати не може. Вони привіталися і ні про що не розмовляли. Коли він підійшо до магазину, то побачив, що ОСОБА_12 сидить за столом біля магазину і тримається за бік, з приводу тгого що сталося, потерпілий нічого не розповідав.
На уточнююче запитання в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_18 вказав, що йому відомо про конфлікт між потерпілим і обвинуваченим з приводу велосипеда, однак не чув будь-яких сварок між ними, чи погроз.
Будучи допитаним судами першої та апеляційної інстанції свідок ОСОБА_19 показала, що напевно 24.07.2020 близько 15 год. до магазину, де вона працює, заходив обвинувачений, хотів щось купити у борг, але йому нічого не продали. Він поводив себе спокійно, адекватно, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, був одягнутий в жилет з карманами, в руках нічого не мав. В цей день до магазину обвинувачений заходив лише один раз. Також до магазину того дня заходив і потерпілий, купував сигарети. Коли в магазин зайшов ОСОБА_16 і попросив серветки, за ним на двір вийшла її колега, яка потім повідомила, що потерпілому обвинувачений наніс ножове поранення.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.07.2020 з таблицею зображень, повторно дослідженого під час апеляційного розгляду, оглянуто металевий стіл з двома дерев`яними лавами з одного та другого боку, що розташований під накриттям по АДРЕСА_2 біля магазину «Крамниця». На момент огляду, на столі знаходився одноразовий пластиковий стаканчик, будь-яких інших слідів або речей на ньому, чи під ним, не виявлено.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 24.07.2020 з таблицею зображень, повторно дослідженого під час апеляційного розгляду, оглянуто узбіччя дороги, яке розташоване по АДРЕСА_1 . В ході огляду узбіччя дороги виявлено та вилучено ніж з чорною пластиковою рукояткою та довгим металевим лезом на кінчику, який має сліди бурого кольору схожі на кров. На металевому лезі мається написи «RINGEL», « STAINLESS STEEL», довжина леза становить близько 20 см, шириною близько 2,8 см, довжина ручки ножа 13 см, ширина близько 2 см.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 25.07.2020, повторно дослідженого під час апеляційного розгляду, оглянуто ніж з пластиковою рукояткою, чорного кольору та довгим металевим лезом, на кінчику якого мається у засохлому стані слід бурого кольору діаметром 0,5 мм, ззовні схожий на кров. На металевому лезі є написи «RINGEL», «STAINLESS STEEL». Довжина леза ножа становить близько 20 см, ширина леза біля рукоятки ножа становить близько 2,8 см, довжина рукоятки ножа становить близько 13 см, ширина рукоятки становить близько 2 см.
Відповідно до висновку судово - медичного експерта № 05-6-01/328 від 05.09.2020, повторно дослідженого під час апеляційного розгляду, у ОСОБА_12 мало місце проникаюче поранення грудної клітки зліва із ушкодженням 6-го ребра і перикарда, яке супроводжувалося внутрішньою кровотечею. Дане ушкодження виникло від дії предмета, який мав ознаки колючо-ріжучого, можливо типу ножа, не виключено, що тим, який було надано слідчим на експертизу, могло бути спричинено за механізмом, який вказаний у постанові, за давністю спричинення може відповідати часу події, що зазначений у постанові, і за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких.
Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції ретельно дослідив інші докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу ОСОБА_10 на підтвердження його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та обґрунтовано послався, у тому числі на:
- показання свідка ОСОБА_14 про те, що 24.07.2020 після 19 год. вона виїжджала в якості фельдшера швидкої допомоги разом з ОСОБА_15 на виклик до магазину по АДРЕСА_2 та бачила потерпілого, який сидів за столиком з ножовим пораненням, він був у свідомості і надавав пояснення з приводу сварки та щось говорив про велосипед;
- показання свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 про те, що вони були залучені в якості понятих при виявленні ти вилученні працівниками поліції ножа з ручкою чорного кольору та слідами червоного кольору схожими на кров. Свідок ОСОБА_21 також уточнила, що ніж був виявлений під дерев`яним забором домоволодіння, де проживає ОСОБА_10 ;
- показання свідка ОСОБА_23 про те, що напевно 24.07.2020 після обіду вона бачила в магазині «Крамниця» ОСОБА_10 , який був одягнений в жилетку, в руках у нього нічого не було. Через деякий час в магазин зайшов хлопець на ім`я ОСОБА_24 та просив викликати швидку допомогу та дати йому серветки. Вийшовши на двір бачила біля магазину потерпілого, який сидів за столом, обвинуваченого біля нього не було;
- дані довідки Комунального некомерційного підприємства «Шполянської багатопрофільної лікарні імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської районної ради від 25.07.2020 про те, що ОСОБА_12 поступив в хірургічне відділення 24.07.2020 з діагнозом: Колото-різане проникаюче поранення грудної клітки зліва з пошкодженням перекарду та VI ребра. Внутрішньо-плевральна кровотеча;
- дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного сп`яніння від 24.07.2020 та довідки Комунального некомерційного підприємства «Шполянської багатопрофільної лікарні імені братів М.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської районної ради від 24.07.2020 про те, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння і у нього мала місце гостра алкогольна інтоксикація;
- дані протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом слідчого експерименту від 25.07.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_10 , де останній показав і розказав на місці про обставини вчинення кримінального правопорушення, механізм, локалізацію ножового поранення, вказав де викинув ніж;
- дані протоколу проведення слідчого експерименту з таблицею зображень від 16.09.2020 за участю потерпілого ОСОБА_12 , де останній показав і розказав на місці про обставини нанесення йому ОСОБА_10 ножового поранення в ліву частину грудної клітки в область серця, коли він знаходився в положенні стоячи;
- дані висновку судово - медичного експерта №05-6-01/343 від 17.09.2020 про те, що тілесні ушкодження, які малися у громадянина ОСОБА_12 , могли бути спричинені за механізмом утворення, який він вказав під час проведення за його участі слідчого експерименту від 16.09.2020.
Судом першої інстанції також перевірено позицію сторони обвинувачення щодо наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_10 закінченого замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_12 , яку судом спростовано з наведенням відповідних мотивів, з чим колегія суддів погоджується і звертає увагу на наступне.
За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків. Вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату, тобто наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків.
Визначальним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки які не настали інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті.
За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру і тяжкості. Оскільки особа за невизначеного умислу одночасно передбачає різні за характером і тяжкістю наслідки, але фактично реалізується лише один з них, кримінальна відповідальність настає за наслідки, що настали фактично.
Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях ВС, для визначення, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи, зокрема врахувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Колегія суддів погоджується, що за встановлених судом обставин кримінального провадження поза розумним сумнівом стверджувати, що ОСОБА_10 наніс ножове поранення ОСОБА_12 з умислом на його вбивство, підстави відсутні. На спрямованість умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого не вказують і докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення і на які, в тому числі, посилається в апеляційній скарзі.
Дійсно доказами в їх сукупності встановлено, що ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_12 один удар кухонним ножем в ліву частину грудної клітки в область серця, в результаті чого спричинив тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Про відсутність умислу обвинуваченого на вбивство потерпілого вказує характер взаємовідносин між ними. Зокрема ОСОБА_10 не заперечував факту завдання потерпілому ОСОБА_12 ножового поранення після конфлікту, однак наполягав, що наміру вбивати останнього не мав, лише хотів налякати. Сам потерпілий ОСОБА_12 вказував на те, що між ним та обвинуваченим виникла суперечка під час якої ОСОБА_10 дістав ножа і наніс йому одне ножове поранення. Також зазначав, що між ним та потерпілим мали місце неприязні стосунки після того, як він заявив у правоохоронні органи про викрадення обвинуваченим належного йому велосипеду, однак останній йому будь-яких погроз з цього приводу не висловлював. Відсутність будь-яких погроз та агресії в бік потерпілого підтвердили також і свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були очевидцями спілкування ОСОБА_10 та ОСОБА_12 незадовго до подій, що мали місце.
Враховуючи поведінку обвинуваченого до нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, їх кількість, характер та локалізацію, а саме те, що нанесене ушкодження ножем є тяжким, заподіяне одним ударом, після вчиненого обвинувачений хоч і не надав потерпілому допомоги і залишив місце події, однак будь-яких інших злочинних дій щодо нього не вчиняв, від органів досудового розслідування не переховувався, а перебував вдома, що вказує про неконкретизованість умислу ОСОБА_10 , тому відсутні підстави для кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Вказані дії обвинуваченого, за встановлених судом фактичних обставин провадження та аналізу доказів сторони обвинувачення в їх сукупності, повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Наявність іншого кримінального провадження № 0000317, де ОСОБА_10 підозрювався у вчиненні 28.06.2020 крадіжки велосипеду ОСОБА_12 , на що наполягає прокурор на підтвердження прямого умислу на вбивство, на думку колегії суддів лише підтверджує той факт, що між обвинуваченим і потерпілим мали місце неприязні стосунки і не вказує на те, що заподіюючи ножове поранення потерпілому обвинувачений діяв з прямим умислом на його вбивство. Сам потерпілий ОСОБА_12 під час його допиту в суді апеляційної інстанції вказував на те, що після крадіжки належного йому велосипеда і до подій, що мали місце, він кожного дня, двічі на день, бачив обвинуваченого і будь-яких погроз в його бік ОСОБА_10 не висловлював.
За обставин, що встановлені судом, колегія суддів позбавлена можливості стверджувати, що ОСОБА_10 був нанесений ОСОБА_12 саме цілеспрямований удар в область серця, на чому наполягає прокурор, а не удар, який випадково потрапив в область серця, з урахуванням того, що такий удар наносився правою рукою обвинуваченого, який перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_10 взяв з собою кухонний ніж з умислом на вбивство потерпілого, при спростуванні цієї обставини самим обвинуваченим, матеріали кримінального провадження не містять.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного ОСОБА_10 покарання, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, в повній мірі враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу винуватого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, при не встановленні обставин, що пом`якшують покарання і доведеності обставини, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`янінні, і обґрунтовано призначено ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на певний строк.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_10 за санкцією частини статті у визначених судом межах, відповідає загальним засадам призначення покарання, його меті, справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_10 призначеного судом покарання, колегією суддів не встановлено. Даних про наявність обставин, що є пом`якшуючими покарання обвинуваченого, з огляду на положення ст. 66 КК України, або можуть бути визнані такими, стороною захисту не надано і з матеріалів кримінального провадження не вбачається.

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що вирок районного суду щодо ОСОБА_10 є законним і обґрунтованим, а підстави, передбачені ст. 409 КПК України, в тому числі з наведених в апеляційній скарзі прокурора обставин, для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -
у х в а л и л а:

Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 16 листопада 2020 року щодо ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_13 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_10 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді