УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування періоду з 28 серпня 2018 року до теперішнього часу у строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день за два дні відбутого покарання та відмовлено у задоволенні клопотання про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування періоду з 28 серпня 2018 року до теперішнього часу у строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день за два дні відбутого покарання та відмовлено у задоволенні клопотання про заміну покарання у вигляді довічного позбавлення волі на покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з рішенням суду та вражає, що суд першої інстанції повинен був зарахувати йому строк перебування в СІЗО з 28.08.2018р. по теперішній час. Вказує на рішення Верховного суду за 2017 рік, в якому суд, вказав, що до осіб засуджених до довічного позбавлення волі, застосовуються положення ч.5 ст.72 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

6 липня 2021 року ОСОБА_5 , який відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі та тимчасово перебуває у державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор", надіслав до суду клопотання у якому просив: про перерахунок строку його перебування у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" у період з 28 серпня 2018 року відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2018 року до моменту розгляду цього клопотання; про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк відповідно до частини 5 статті 80 Кримінального Кодексу України.

У своїй заяві, що була підтримана ним під час судового розгляду, засуджений вказував, що вироком апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року був засуджений за частиною 4 статті 187, частиною 1 статті 152, статтею 15 - частиною 2 статті 152, пунктами 6, 9, 10, 13, 15 частини 2 статті 115, пунктом 13 частини 2 статті 115, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - остаточно за сукупністю злочинів до довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна; з 28 серпня 2018 року по теперішній час перебуває у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" в зв`язку із вирішенням питання про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами. Вважаючи, що вказані обставини, а також - строк, що сплинув з моменту ухвалення відносно нього вироку до теперішнього часу - дають підстави для застосування відносно нього як частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), так й частини 5 статті 80 цього Кодексу.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування періоду з 28 серпня 2018 року до теперішнього часу у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі з розрахунку один день за два дні відбутого покарання та відмовлено у задоволенні клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відмовляючи в задоволенні клопотань засудженого, суд вказав, що засудженим ставиться питання про зарахування у строк його попереднього ув`язнення та періодів його перебування у місцях тимчасового утримання після набрання вироку стосовно нього законної сили, але таке суперечить вимогам статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення", відповідно до яких попереднє ув`язнення після набрання вироком чинності взагалі не є можливим. Стосовно ж суті заявлених ОСОБА_5 вимог щодо застосування до нього давності виконання обвинувального вироку, то суд зауважив, що така давність може бути застосованою лише у разі, якщо на момент настання передбачених законом строків вирок не виконувався. В цьому ж випадку засуджений відбуває призначене йому судом покарання, отже - вирок відносно нього є виконаним, а тому підстав для застосування до засудженого вимог ч.5 ст. 80 КК України не має.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог Закону.

Відповідно до матеріалів судового провадження 6 липня 2021 року ОСОБА_5 , надіслав до суду клопотання у якому просив зарахувати строку його перебування у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" у період з 28 серпня 2018 року відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 28 серпня 2018 року до моменту розгляду цього клопотання, та замінити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк , посилаючись на положення частини 5 статті 80 Кримінального Кодексу України.

Відмовляючи в задоволенні клопотань засудженого, суд першої інстанції вірно вказав, що засудженим ставиться питання про зарахування у строк покарання період його перебування у місцях тимчасового утримання після набрання вироку стосовно нього законної сили, що суперечить статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення". Стосовно ж суті заявлених ОСОБА_5 вимог про застосування до нього давності виконання обвинувального вироку, то суд вірно зауважив, що така давність може бути застосованою лише у разі, якщо на момент настання передбачених законом строків вирок не виконувався. В цьому ж випадку засуджений відбуває призначене йому судом покарання, отже - вирок відносно нього є виконаним.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відтак попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений вироком апеляційного суду Миколаївської області від 21.06.2004 за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ст.15 ч.2 ст. 152, п.п. 6, 9, 10, 13, 15 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст.115, ч.3 ст. 185 КК України - остаточно за сукупністю злочинів до довічного позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна. Цей вирок набув чинності та наразі виконується.

Протягом періоду з 28 серпня 2018 року до теперішнього часу ОСОБА_5 перебуває у Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" в зв`язку із розглядом його заяви про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами. А тому час перебування засудженого в місцях тимчасового ув`язнення на час розгляду його численних заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами не є попереднім ув`язненням і не підлягає зарахуванню в порядку визначеному ч.5 ст. 72 КК України в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року.

Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Стосовно ж заявленого ОСОБА_5 клопотання щодо застосування до нього давності виконання обвинувального вироку, то така давність може бути застосованою лише у разі, якщо на момент настання передбачених законом строків вирок не виконувався. В цьому ж випадку засуджений відбуває призначене йому судом покарання, отже - вирок відносно нього є виконаним. За такого, положення ч.5 ст. 80 КК України в цьому випадку не застосовуються.

З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді