ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 605/558/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/267/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року,-
Даним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новосілка Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Згідно вироку суду, 10 вересня 2020 року близько 15 години 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено), у обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився на межі господарств, що за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , разом із потерпілою ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту з останньою, виник кримінально протиправний умисел, спрямований на умисне нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ..
Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, обвинувачений у вищезазначений день та час, перебуваючи на межі вказаних вище господарств, разом із потерпілою, під час словесного конфлікту з останньою, який виник з приводу будівництва нею гаража, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, оцінивши місце знаходження ОСОБА_9 та положення її рук, які були зігнуті в ліктьових суглобах, використовуючи розташування до металевого каркасу огорожі, наніс останній два удари правою рукою в область лівого передпліччя внаслідок чого, потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синців лівого передпліччя, один з яких частково поширюється на кисть.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року скасувати.
Вважає, що вирок районного суду є необґрунтованим, а також незаконним тому, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначає, що місцевим судом належним чином не перевірялася та не досліджувалася об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. На думку апелянта, викладене у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не містить усіх складових складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та мотиву.
Вважає, що матеріали провадження сфальсифіковані працівником поліції.
Посилається на те, що суд першої інстанції, як доказ вини взяв висновок експерта, який, як вказує апелянт, містить доведений факт того, що потерпіла сама собі спричинила незначні ушкодження з емоційної необережності у виді синця, про що свідчить її поведінка не з`являтися до суду.
Вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , в судових дебатах його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просять вирок скасувати та провадження направити на новий розгляд, в судових дебатах прокурора, який вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в суді ствердила, що 10 вересня 2020 року близько 15 години, її син ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 на межі господарств її матері та обвинуваченого проводили роботи по встановленню нової металевої огорожі та металевого гаража. До її сина підійшов ОСОБА_7 із своєю дружиною та з`ясовував, яке він має право там будувати гараж.
Зазначила, що їх розмова відбувалась на підвищених тонах, тому вона прибігла та стала між сином та обвинуваченим, а саме: спиною до ОСОБА_10 , а обличчям до ОСОБА_7 , бо боялась, щоб її син не підняв руку на обвинуваченого, який його провокував.
Потерпіла вказала, що під час розмови з ОСОБА_7 , вона тримала руки зігнутими у ліктях і обвинувачений своєю правою рукою зловив її за ліву руку та два або три рази вдарив передпліччям до металевого стовпчика огорожі.
Ствердила, що після цього конфлікт не вичерпався, оскільки ОСОБА_7 продовжував погрожувати фізичною розправою.
Оскільки її дуже боліла рука вона із сином пішли на подвір`я свого господарства і в цей же день зробила рентген, була оглянута черговим лікарем та написала заяву в поліцію.
Як ствердив свідок ОСОБА_10 , який є сином потерпілої, 10 вересня 2020 року близько 15-16 години разом із сусідом ОСОБА_11 здійснювали монтажні роботи по встановленню паркану межі з господарством обвинуваченого ОСОБА_7 .. В цей час до них підійшов ОСОБА_7 з дружиною, які були агресивно налаштовані, та ОСОБА_7 погрожував і кричав, що не дозволить цього будівництва.
Під час спілкування, ОСОБА_7 підійшов до нього впритул, а потерпіла стала між ними: обличчям до ОСОБА_7 , а спиною до нього.
Свідок вказав, що його мати ОСОБА_9 , розмовляючи із ОСОБА_7 , тримала руки зігнутими у ліктях, при цьому бачив, як ОСОБА_7 вдарив три рази правою рукою в нижню третину передпліччя лівої руки потерпілої, яка стояла 30-40 см від металевої конструкції паркану, внаслідок чого потерпіла вдарилась рукою до вказаної металевої конструкції та, зігнувшись, схопилась за руку.
Зазначив, що в цей же день мати звернулась у медзаклад, у відділення поліції, а через деякий час їздили на судово-медичну експертизу з метою визначення тяжкості тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_11 ствердив, що допомагав ОСОБА_10 встановлювати огорожу. Коли почали працювати, до них підійшов ОСОБА_7 з дружиною, які говорили, що цього робити не можна, при цьому почалася сварка. Під час конфлікту підійшла потерпіла, яка стала між сином та ОСОБА_7 ..
Вказав, що не бачив, як ОСОБА_7 вдарив потерпілу, але чув, як потерпіла сказала, що ОСОБА_7 вдарив її по руці, при цьому скаржилась на біль у ній та трималась за руку.
З показів свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого, вбачається, що 10 вересня 2020 року вони з чоловіком побачили, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 здійснюють будівництво гаража на межі їх господарств.
Вона з чоловіком ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_10 та просили останнього, щоб скат гаража був не на їхню територію. Зазначила, що прибігла потерпіла, яка стала між сином та ОСОБА_7 , обличчям до останнього, почала розмахувати руками і кричати, що її вдарили і болить рука.
Пояснення потерпілої і свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.
Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину підтверджується іншими доказами дослідженими в суді першої інстанції та яким надав належну правову оцінку.
Зокрема, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 вересня 2020 року ОСОБА_9 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила, що 10 вересня 2020 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , наніс їй тілесні ушкодження.
В заяві адресованій начальнику Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області від 10 вересня 2020 року ОСОБА_9 просить притягнути ОСОБА_13 , жителя с.Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області до відповідальності, за нанесення їй, 10 вересня 2020 року близько 15 години 30 хвилин, тілесних ушкоджень.
З рапорта помічника чергового СРПП №3 Підгаєцького ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 від 10 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_9 , звернулась із письмовою заявою до Підгаєцького ВП БВП ГУНП в Тернопільській області, в якій просить притягнути до відповідальності громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 10 вересня 2020 року близько 15 години 30 хвилин, наніс їй тілесні ушкодження.
Згідно з рапортом помічника чергового СРПП №3 Підгаєцького ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 від 10 вересня 2020 року у приймальне відділення Підгаєцької ЦРКЛ поступила гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька м. Тернопіль, з тілесними ушкодженнями у вигляді забоїв м`яких тканин нижньої третини лівої кисті.
При проведенні судово-медичної експертизи №846 від 16 вересня 2020 року у потерпілої ОСОБА_9 виявлено два синці лівого передпліччя, один із яких частково поширюється на кисть. Вид та морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_9 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів з обмеженими продовгуватими травмуючими поверхнями близько за 4-6 діб до її експертного обстеження, не виключено у вказаний в постанові термін. Виявлені у ОСОБА_9 синці за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень та не властиві для утворення при нанесенні ударів руками.
Висновок експерта стверджує, що розташування, характер та кількість виявлених у ОСОБА_9 ушкоджень свідчать про їх утворення від двох травмуючих впливів.
Висновок експерта проведений спеціалістом, з наукової точки належно вмотивований, і сумнівів, в колегії суддів, не викликає.
Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину зазначив, що будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 не наносив.
Разом з тим, обвинувачений підтвердив, що 10 вересня 2020 року близько 15 години між ним, потерпілою та її сином відбувся конфлікт на побутовому ґрунті та виникла сварка.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи обстановку, яка передувала конфлікту, розташування, характер та кількість виявлених у ОСОБА_9 ушкоджень та їх утворення від двох травмуючих впливів, беручи до уваги покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , дійшов вірного висновку, що тілесні ушкодження потерпілій спричинив ОСОБА_7 , на ґрунті неприязних особистих стосунків, будучи розгніваним проведенням будівельних робіт сином потерпілої на межі їх господарств, наніс потерпілій тілесні ушкодження, які, згідно висновку експерта, відносяться до легких.
За таких обставин, судом першої інстанції встановлена спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 на умисне нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілій, що підтверджується належним чином дослідженими та оціненими доказами, тому посилання апелянта на те, що обвинувальний акт та викладене у вироку формулювання обвинувачення не містить усіх складових складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, є необґрунтованим.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 на те, що ОСОБА_7 не наносив ушкоджень потерпілій спростовуються матеріалами кримінального провадження, тому суд вірно оцінив їх критично, як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Не заслуговують на увагу доводи обвинуваченого, що матеріали кримінального провадження є сфальсифікованими, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наведеного апелянтом припущення.
Судом надана вірна оцінка як голослівним та не підтвердженим твердженням обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_7 не повідомляли про підозру, йому не вручали обвинувального акта та підписи про отримання цих документів не його.
Окрім цього, стороною захисту не надано суду жодних доказів того, що вони під час досудового розслідування даної справи, а також під час її судового провадження, звертались із скаргами на дії органу дізнання чи прокурора, через істотне порушення прав та свобод ОСОБА_7 ..
Колегія суддів вважає, що висновки, яких дійшов суд, були зроблені на підставі ретельного, повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи. Матеріали справи не містять обставин, що можуть викликати сумніви в правильності рішення суду, чи суперечливих доказів, які б суд невмотивовано відкинув.
Усе зазначене дає підстави вважати, що суд постановив законний та обґрунтований вирок, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника щодо непричетності до вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, як і ті обставини, на які вони посилаються в своїй апеляції в частині виникнення сумнівів щодо проведеної судово-медичної експертизи.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України є правильною.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, враховано, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, наслідки, які наступили, а саме, легкі тілесні ушкодження.
Щодо особи обвинуваченого, суд врахував, що він раніше не судимий, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, ніде не працює.
З урахуванням наведеного, з додержанням вимог ст. 65 КК України, суд обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим і законним, будь-яких підстав для його скасування та закриття провадження, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року щодо нього - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді