УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08лютого 2022 року
м. Київ
справа № 161/3363/19
провадження № 51-5268 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Вищого антикорупційного суду від 15 вересня 2021 року ОСОБА_5 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, скасовано заходи забезпечення кримінального провадження та вирішено питання щодо речових доказів.
Не погодившись з вказаним вироком, прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2021 року прокурору ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Вищого антикорупційного суду від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 та повернуто йому апеляційну скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2021 року скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважає поважними, а тому, на його думку, апеляційний суд безпідставно відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернув його апеляційну скаргу.
Перевіривши доводи наведені в касаційній скарзі прокурора, та додані до неї документи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, вирок Вищого антикорупційного суду щодо ОСОБА_5 було проголошено 15 вересня 2021 року, а з апеляційною скаргою прокурор ОСОБА_4 звернувся 21 жовтня 2021 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
При цьому, ч. 1 ст. 117 КПК встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається із доданої копії ухвали суду апеляційної інстанції, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор мотивував тим, що проголошення вказаного вироку відбулося за відсутності прокурора, текст вироку надійшов до Офісу генерального прокурора 20 вересня 2021 року та був отриманий ним, як прокурором у кримінальному провадженні 24 вересня 2021 року, також у період часу із 04 жовтня по 08 жовтня 2021 року він перебував у відпустці, а тому не міг своєчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.
Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені у клопотанні прокурора обставини об`єктивно не могли перешкодити стороні обвинувачення оскаржити вирок Вищого антикорупційного суду від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_5 у межах встановленого процесуальним законом строку, а тому на підставі ст. 117, ч. 3 ст. 399 КПК відмовив прокурору у поновленні пропущеного строку та повернув апеляційну скаргу.
З таким рішенням апеляційного суду погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Як видно зі змісту оскарженого судового рішення, прокурор ОСОБА_4 брав участь в судовому засіданні першої інстанції 14 вересня 2021 року, під час якого було заслухано останнє слово обвинуваченої ОСОБА_5 , і суд видалився до нарадчої кімнати із зазначенням про дату та час виходу з неї. Отже, сторона обвинувачення була поінформована про дату оголошення судового рішення, однак згідно копії ухвали видно, що жоден з прокурорів у кримінальному провадженні не був присутній під час проголошення даного вироку. При цьому судом в день проголошення вироку, а саме 15 вересня 2021 року було направлено його копію учасникам судового провадження, та зокрема уповноваженим представником Офісу генерального прокурора було отримано його копію 17 вересня 2021 року.
З огляду на вказане, у сторони обвинувачення було достатньо часу для визначення своєї правової позиції та подання апеляційної скарги у межах визначеного процесуальним законом строку.
Що ж стосується доводів прокурора про отримання ним безпосередньо як прокурором у кримінальному провадженні копії вироку Вищого антикорупційного суду від 15 вересня 2021 року лише 24 вересня 2021 року, то колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що вказане належить до питань внутрішньої організації діяльності прокуратури, а тому не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне скарження вироку суду та не може бути підставою для його поновлення.
Крім того, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив посилання прокурора на поважність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, його перебування у відпустці протягом 5 днів, а саме із 04 жовтня по 08 жовтня 2021 року, оскільки прокурор не довів, що завадило йому звернутися з апеляційною скаргою в період часу, коли він не перебував у відпустці.
З огляду на зазначене, обґрунтованих доводів на спростування висновків суду апеляційної інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, касаційна скарга прокурора не містить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, не встановлено.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданої копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК колегія суддів вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3