Ухвала
про залишення скарги без руху
22 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 526249/19
провадження № 51- 5425 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року,
встановив:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 , у якій він не погоджується з судовими рішеннями та ставить питання про їх перегляд в касаційному порядку, в тому числі з підстави невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок суду першої інстанції та звільнити його під підписку про невиїзд, скаргу розглянути без його участі.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому ОСОБА_4 строку для усунення недоліків на таких підставах.
У пунктах 4 і 5 ч.2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
змінити судове рішення.
У скарзі засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись як з вироком суду першої інстанції так і ухвалою апеляційного суду, копію якої надав до скарги, просить скасувати лише вирок суду першої інстанції та звільнити його під підписку про невиїзд, однак така вимога не є конкретною до суду касаційної інстанції із урахуванням положень ст.436 КПК. Отже, засудженому необхідно уточнити свої вимоги до касаційного суду в частині скасування або зміни обох оскаржуваних судових рішень та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді відповідної інстанції.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однак, як убачається зі змісту скарги, скаржник зазначених вимог закону не дотримався.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК однією з підстав для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Так, у скарзі засуджений ОСОБА_4 зазначає про порушення на досудовому слідстві положень ч.4 ст.56, п.7 ст.469 КПК, посилається на відсутність в кримінальному провадженні заяви потерпілого ОСОБА_5 , вказує про неврахування судами наявності на його утриманні неповнолітньої дитини та матері, яка потребує стороннього догляду, що його вина полягає лише у погодженні поїхати на велосипеді, який ним було повернуто на наступний день, однак при цьому, засуджений не навів належних обґрунтувань про те, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень з огляду зазначені порушення, та які конкретно норми КПК, крім вказаних у скарзі, чи норми КК було не дотримано судами, що могло вплинути або вплинуло на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як вбачається із скарги, засуджений ОСОБА_4 посилається на неврахування судами його прохання про допит свідків і неправдивих показань експерта в частині оцінки велосипеда, що вважає порушеннями положень статей 410, 411 КПК, якими передбачено підстави перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції. Однак, зазначені доводи в силу положень статей 433, 438 КПК не належать до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, та виходять за межі його перегляду.
Відповідно до ч.5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Обов`язок долучення копій судових рішень, що оскаржуються, покладено кримінальним процесуальним законом саме на особу, яка подає касаційну скаргу.
Крім того, засуджений у скарзі не погоджується з вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, однак до скарги надав лише ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року. Тому, за наявності копії ухвали апеляційного суду, перевірити доводи скарги щодо незаконності судових рішень обох інстанцій неможливо, оскільки засудженим не надано копію вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року, який він просить скасувати.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 06 вересня 2021 року залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_6 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3