Справа № 309/2823/21
Провадження № 1-кп/309/245/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0001502 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296 та ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 28 грудня 2018 року о 03 годині 33 хвилин, перебуваючи у м. Хуст по вул. Духновича, всередині приміщення «Державної лотереї», знаходячись позаду ОСОБА_6 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпідставно наніс шість ударів правою рукою, зажатою в кулак, по голові ОСОБА_6 , після чого повалив його на землю, де наніс ще два удари правою ногою та два удари лівою ногою в ділянку голови, руками схопив за ліву ногу потерпілого й витягнув з вище вказаного приміщення на вулицю, де його залишив. Своїми діями обвинувачений завдав потерпілому легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 296 КК України.

22 січня 2019 року близько 20 години 28 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись біля будинку № 7 по вул. Степана Росохи в м. Хуст Закарпатської області, діючи умисно, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ключі від автомобіля марки «КІА» моделі «SPORTАGE» номерний знак Чеської реєстрації НОМЕР_1 , знаходяться в замку запуску двигуна, обвинувачений незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_7 та перебуває у постійному користуванні потерпілого, запустив ключем двигун даного автомобіля та поїхав на ньому у невідомому напрямку.

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 289 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що він застосував фізичне насильство стосовно потерпілого ОСОБА_6 , вдаривши його кілька разів кулаком та ногою по голові, а потім витяг останнього з приміщення Лотереї та залишив на вулиці. Вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_4 визнав частково, суду пояснив, що до нього додому приїхав потерпілий щоб запросити його на хрестини свого сина. У хаті між ними виникла словесна перепалка. Конфлікт переріс у бійку. Потім вони заспокоїлися. На столі він побачив ключі від автомобіля потерпілого, взяв ці ключі, сів у автомобіль та поїхав. Він не застосовував фізичне насильство до потерпілого, щоб заволодіти його автомобілем. Вони побилися з потерпілим через давні образи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи про обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством неправильно.

В судовому засіданні жодним доказом не підтверджено застосування насильства обвинуваченим до потерпілого з метою заволодіння транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що того дня він приїхав до обвинуваченого додому, щоб запросити його на хрестини свого сина. В хаті у ході розмови між ними виник конфлікт через старі образи, який переріс у бійку. Після з`ясування відносин вони заспокоїлись і обвинувачений вийшов із хати, сів у його авто і поїхав у невідомому напрямку. Він впевнений, що обвинувачений угнав його автомобіль. Ключі від автомобіля лежали на столі. Бійка між ними та угон автомобіля не пов`язані між собою. Конфлікт між ними виник не через те, що він не хотів віддавати автомобіль.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого і того дня була присутня у будинку коли приїхав потерпілий. Між сином та потерпілим відбувся конфлікт. Причину конфлікту вона не знає. Заспокоївшись, вони вийшли на вулицю і потерпілий дав обвинуваченому колючі від автомобіля, щоб ой привіз батька додому із смт. Міжгір`я.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він є батьком обвинуваченого. Про конфлікт він нічого не знає. Син приїхав у Міжгір`я на автомобілі, але нічого не пояснював.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що ОСОБА_4 є його братом. 22 січня 2019 року брат приїхав до нього на автомобілі потерпілого.

Вина обвинуваченого у вчиненні угону автомобіля підтверджується письмовими доказами:

- заявою потерпілого ОСОБА_7 від 22.01.2019 року, в якій він просить прийняти міри до обвинуваченого ОСОБА_4 , який 22.01.2019 року біля 21 години в м. Хуст по вул. С. Росохи заволодів транспортним засобом марки «КІА Sportаge» сірого кольору, чеської реєстрації 6В49044. У заяві потерпілого відсутні посилання на застосування обвинуваченим насильства до нього з метою заволодіння транспортним засобом;

- оглядом місця події, проведеним 22.01.2019 року на відрізку дороги у м. Хуст по вул. Степана Росохи до будинку, де проживає обвинувачений ОСОБА_4 , яким стверджено відсутність на дорозі будь-яких слідів боротьби, а на сніжному покритті дороги виявлені сліди від протекторів шин автомобіля;

- оглядом правовстановлюючих документів на автомобіль, яким встановлено, що автомобіль марки «КІА» моделі «SPORTАGE» має реєстраційни номер Чеської Республіки НОМЕР_2 , власником автомобіля з 22.01.2019 року є ОСОБА_7 ;

- оглядом місця події, проведеним 23.01.2019 року, об`єктом огляду є ділянка автодороги Нижні Ворота Міжгір`я, де в с. Келечин біля зупинки на правій стороні дороги біля бетонної споруди, на якій наявний надпис червоними літерами «Келечин» виявлено автомобіль марки «КІА» моделі «SPORTАGE» з реєстраційним номером Чеської Республіки НОМЕР_2 ;

- проведеною з 25.01.2019 року по 01.02.2019 року судово-медичною експертизою, (висновок експерта № 16), якою виявлено на тілі потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів дає суду достатні підстави для встановлення механізму, характеру, способу незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим.

Оцінюючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності та підтверджують обставини щодо незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, суд приходить висновку, що дії ОСОБА_4 , які кваліфіковано досудовим слідством за ч. 2 ст. 289 КК України, необхідно перекваліфікувати на ч. 1 ст. 289 КК України, виходячи з наступного.

Як зазначено в п.15 Постанові Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху такого засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

При незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством, що не є небезпечним, для життя чи здоров`я потерпілого, (частини 2 ст. 289 КК), шкода заподіюється додат¬ковому безпосередньому об`єкту - суспільним відносинам, що забезпечують збереження здоров`я та тілесну недоторканність особи. Таке насильство має бути продиктоване метою заволодіння або утримання транспортного засобу і спрямоване саме на це.

Однак стороною обвинувачення не надано належних доказів, які б свідчили про наявність умислу обвинуваченого на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого саме із застосування насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також наявність причинного зв`язку між насильством, застосованим обвинуваченим по відношенню до потерпілого та незаконним заволодінням після застосування такого насильства транспортним засобом потерпілого.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_7 засвідчив у своїх показах, даних у судовому засіданні, те, що бійка, яка виникла між ним та обвинуваченим ніяким чином не стосувалася автомобіля та не велася обвинуваченим з метою заволодіння транспортним засобом. Дану обставину ствердила також свідок ОСОБА_9 допитана в судовому засіданні. Отже із добутих у судовому засіданні доказів не вбачається факту застосування до потерпілого насильства з боку обвинуваченого ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом.

Крім того, потерпілий ОСОБА_7 при поданні заяви про вчинення злочину 22.01.2019 року, не вказував на обставини застосування до нього будь якого насильства.

З огляду на встановлене суд вважає, що в даному випадку відсутній причинно-наслідковий зв`язок між застосуванням насильства до потерпілого та угоном транспортного засобу, тому дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставини, які пом`якшують покарання - визнав вину та щиро розкаявся.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який визнав вину та щиро розкаявся, переоцінив свою поведінку, зробив відповідні висновки, позицію потерпілих, які не мають претензій до обвинуваченого і приходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України та ч. 1 ст. 289 КК України за правилами ст. 70 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів із застосуванням ст. 75 КК України, так як виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.

Цивільного позову по справі не заявлено.

Питання речових доказів, наявних у справі, слід вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточно покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на обвинуваченого обов`язки: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.

Речові докази: автомобіль марки «КІА» моделі «SPORTАGE» з реєстраційним номером Чеської Республіки НОМЕР_2 залишити потерпілому ОСОБА_7 ; ДВД-диск з камер відео спостереження в м. Хуст по вул. Духновича із приміщення «Державної лотереї» - залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання до вступу вироку у законну силу, звільнивши його з-під варти негайно в залі судових засідань.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1