Єдиний унікальний номер 341/1779/20
Номер провадження 1-кп/341/132/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2020 під № 0000249, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, безробітний, з неповною середньою освітою, українець, громадянин України, не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_6 , поєднане з проникненням у сховище за наступних установлених судом обставин.
11 жовтня 2020 року близько 13 годин 00 хвилин ОСОБА_4 проходив повз огороджене дерев`яним парканом господарство ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На цьому подвір`ї побачив автомобіль марки «Рено Мастер», н. з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8
Переконався, що на подвір`ї нікого немає. Однак власник подвір`я вжив усіх необхідних заходів для збереження (схоронності) свого майна. Територія подвір`я має ознаки сховища, що перешкодило вільному доступу до нього сторонніх осіб. Обвинувачений вирішив незаконно проникнути на територію цього господарства та вчинити крадіжку чужого майна з автомобіля.
ОСОБА_4 переконався, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відчинив хвіртку та проник на територію господарства ОСОБА_7 . Водночас, скориставшись відсутністю господаря будинку та власника автомобіля ОСОБА_8 , підійшов до автомобіля, де через незачинені праві бокові дверцята побачив чохол для зброї.
ОСОБА_4 переконався, що у чохлі знаходиться зброя, викрав її з чохлом та покинув господарство ОСОБА_7 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому шкоду на суму 10416,0 грн.
З огляду на викладене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною третьою статті 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_6 , поєднане з проникненням у сховище.
Водночас розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Оскільки обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та дав суду показання, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи й ним не заперечуються, за згодою всіх учасників судового розгляду і відповідно частини 3 статті 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів у цьому кримінальному провадженні, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та правдивості позиції якого у суду немає. Згода обвинуваченого щодо застосування положень частини третьої статті 349 КПК України зафіксована за допомогою технічного запису процесу засідання та письмовою розпискою особи.

Водночас установлені судом обставини підтверджуються показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся та пояснив, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння дійсно вчинив крадіжку з автомобіля ОСОБА_8 , з якого викрав чохол, у якому знаходилась мисливська рушниця, яка належить потерпілому ОСОБА_6 . До вчиненого ним кримінального правопорушення ставиться негативно, готовий до покарання, яке просить призначити не дуже суворим, а також просив врахувати, що він доглядає за матір`ю, яка є інвалідом, хворіє на хронічну хворобу туберкульоз та постійно проходить лікування. З мірою покарання, яке просив йому призначити прокурор у вигляді громадських робіт, згідний.
Потерпілий ОСОБА_6 у своїй письмовій заяві просив судові засідання у кримінальному провадженні здійснювати за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, збитки повністю відшкодовані. Просить не призначати обвинуваченому сувору міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання із застосуванням статті 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини третьої статті 185 КК України за це кримінальне правопорушення, зокрема призначити громадські роботи.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому, що підтверджується письмовою заявою потерпілого.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд ураховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 643/2047/15к, про те, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України.

Таким чином, факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, підтверджується показаннями останнього в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до змісту висновку досудової доповіді Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.
На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, зважаючи на позицію потерпілого і сторони обвинувачення та наявність кількох пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для застосування положень статті 69 КК України та переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини третьої статті 185 КК України за це кримінальне правопорушення.
Суд, врахувавши характер кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку психіатра не перебуває, з 2016 року перебуває на обліку в кабінеті нарколога, проходив стаціонарне лікування у наркологічному диспансері з 28.02.2017 до 09.03.2017; відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Блюдниківської сільської ради від 12.10.2019 за місцем проживання характеризується позитивно, з односельчанами проживає у добрих відносинах, спиртними напоями не зловживає, вину визнав, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, доглядає за матір`ю, яка є інвалідом, має хронічну хворобу - туберкульоз та проходив лікування у медичному закладі с. Войнилів, завдані збитки потерпілому відшкодував, дійшов висновку про призначення йому покарання у вигляді громадських робіт.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відповідно до долучених довідок про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000249 становлять 1307,60 грн та 1144,15 грн, і відповідно до вимог частини другої статті 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 65-67, 69, 185 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини третьої статті 185 КК України, у вигляді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у розмірі 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривню 75 копійок.
Речові докази: двохствольну мисливську рушницю марки «ТОЗ-34 R», калібр 12, серії НОМЕР_2 у чохлі вважати повернутою потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ