Справа № 758/8184/19
П О С Т А Н О В А

23 грудня 2021 року Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву начальника відділу прокуратури міста Києва, подану 24 червня 2019 року, про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальній справі відносно ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2019 на адресу Подільського районного суду м. Києва надійшла заява за підписом начальника відділу прокуратури міста Києва щодо вирішення питання в порядку ст. 409 КПК України (в редакції 1960 року). Свою вимогу прокурор мотивує тим, що 25 жовтня 2001 року Подільським районним судом м. Києва постановлено вирок у кримінальній справі № 61-1296, яким засуджено ОСОБА_4 . На банківських рахунках прокуратури міста Києва продовжують зберігатися вилучені у вказаної особи кошти в сумі 230 гривень, 50 доларів США, долю яких відповідно до вироку не вирішено.

Прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_3 підтримав подану заяву.

Дослідивши матеріали кримінальної справи, заслухавши думку прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм Перехідних положень КПК України при вирішенні питання речових доказів, суд застосовує норми КПК України в редакції 1960 року.

Відповідно до ст. 409 КПК України в редакції 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Також, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 324 КПК України в редакції 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, що зробити з речовими доказами, зокрема з грошима, цінностями та іншими речами, нажитими злочинним шляхом.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 81 КПК України в редакції 1960 року, питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи, при цьому, речі, вилучені з обігу, передаються відповідним установам або знищуються.

Судом встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309, ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2001 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309, ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, призначено відповідне покарання та вирішено долю речових доказів: речові докази по справі знищити.

Оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінальної справи № 61-296, суд встановив, що 02 липня 2001 року слідчим прокуратури Подільського району м. Києва винесено постанову, відповідно до якої грошові кошти в сумі 50 доларів США та 230 гривень приєднано до матеріалів кримінальної справи як речові докази.

Оскільки при винесенні вироку Подільського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2001 року відносно ОСОБА_4 питання щодо речових доказів було вирішене, суд вважає, що в задоволенні заяви прокуратури міста Києва слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року),

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви начальника відділу прокуратури міста Києва щодо вирішення долі речових доказів в межах кримінальної справи № 61-296 відмовити.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови суду.

Суддя ОСОБА_5