УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0000375 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого неповну середню освіту, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
-якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 06.12.2021р.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 6 грудня 2021 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що прокурором не було доведено недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Вказує, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ОСОБА_6 після повідомлення про підозру покинув місце постійного проживання та слідчим оголошувався у розшук, натомість реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000375 від 18.12.2020р. не містить відомості про прийняття органом досудового розслідування або прокурором такого процесуального рішення як оголошення розшуку ОСОБА_6 .

Звертає увагу, що у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні судимості, він має постійне місце проживання, де живе разом із батьками та братом, тобто має міцні соціальні зв`язки, а тому захисник вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що стороною обвинувачення не наведено і не доведено обставин, які свідчать про те, що у порівнянні з 25.08.2021р. заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000375 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 08.10. 2021 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено. Продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до 06.12.2021 р. Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000375 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, негативно характеризується за місцем проживання, разом з тим обвинувачений заперечує свою причетність до вказаного злочину, незважаючи на покази потерпілої та іншого обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо його участі у вчиненні інкримінованого йому злочину. Судове провадження на даний час триває.

Вищенаведені підстави підтверджують наявність ризиків, передбачених, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливами на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.

Твердження захисника про те, що обвинувачений проживає разом з батьками, братом та має постійне місця проживання, самі по собі не виключають наявність вищевказаних ризиків та не нівелюють їх.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не є доцільним, оскільки, наявність місця проживання не є визначальною обставиною, яка б давала можливість обрати останньому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Крім того ОСОБА_6 вчинив злочин, маючи постійне місце проживання та соціальні зв`язки, тобто батьків, на думку апеляційного суду, вказане свідчить про те, що наявність соціальних зв`язків, не може слугувати стримуючим фактором, та не спростовує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КК України.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені раніше ухвалою суду ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час вони виключають можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 8 жовтня 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 6 грудня 2021 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: