Номер провадження: 11-кп/813/2196/21
Номер справи місцевого суду: 496/3816/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.5,12, ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000570 від 21.10.2020 року,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою продовжено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 11 жовтня 2021 року до 09 грудня 2021 року, включно.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, щоризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшились, будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_9 , суд на теперішній час не встановив.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали, про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, виходячи з такого:
- усі докази, які сторона обвинувачення вважала за необхідні, зібрані та знаходяться у сторони обвинувачення;
- у справі немає свідків, які б прямо вказували на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила злочин, потерпілим також не надавалось доказів проти обвинуваченого;
- на час затримання обвинувачений не переховувався від органів слідства та не був об`явлений у розшук;
- обвинувачений має місце реєстрації та проживання;
- обвинувачений страждає на тяжке захворювання рак горла, втім в умовах слідчого ізолятору він не може отримувати належної медичної допомоги, що ставить під загрозу його життя та здоров`я.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Захисник, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги, у судове засідання, призначене на 27 жовтня 2021 року, не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання до апеляційного суду не подававав
Відповідно до положення ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Прокурор у судовому засіданні заперечував прости задоволення апеляційної скарги, зазначив, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою. Прокурор додав, що органами досудового розслідування не було зібрано усі докази, попри відповідні посилання апелянта, окрім того один із фігурантів, інкримінованого обвинуваченому злочину наразі знаходиться у розшуку. Також прокурор підкреслив, що обставини інкримінованого обвинуваченому злочину свідчать про те, що ОСОБА_9 має певні вольові якості, які дозволяють йому усвідомлювати прийняте рішення щодо порушення закону, а також переховуватись від суду та органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, підтримав доводи наведені прокурором та звернув увагу та те, що захисник обвинуваченого, звертаючись до суду із апеляційною скаргою, фактично не надав доказів обставин, на які він посилається. Зокрема адвокат звернув увагу не те, що у матеріалах справи відсутні докази медичного стану ОСОБА_9 .

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді вБіляївському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000570 від 21.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.5,12, ст.115 КК України
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону суддею дотримані, його висновки про необхідність застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.
Зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, потерпілі та свідки підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останніми на потерпілих та свідків в зазначеному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч.4 ст.95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Отже, посилання обвинуваченого на те, що у справі немає свідків, які б прямо вказували на ОСОБА_9 , як на особу, яка вчинила злочин, а потерпілим не надавалось доказів проти обвинуваченого, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки лише з моменту надання показань свідками у суді першої інстанції під час розгляду справи та їх повної фіксації на технічному носії такі показання, з огляду на положення стст.84, 95 КПК, набувають ознак доказу в кримінальному провадженні.

Також слід зазначити, що посилання обвинуваченого на те, що він на час затримання не переховувався від органів слідства та не був об`явлений у розшук, не є достатньо переконливою обставиною, щоб нівелювати ризик переховування від суду та жодним чином не свідчить про неможливість вчинення обвинуваченим спроб переховування в подальшому.
Апеляційний суд також відхиляє посилання сторони захисту на те, що обвинувачений страждає на тяжке захворювання рак горла, втім в умовах слідчого ізолятору не може отримувати належної медичної допомоги, що ставить під загрозу його життя та здоров`я, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.
Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.
Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.
Окрім того, в матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів ані з приводу того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку, ані взагалі медичних документів, які б підтверджували наявність у обвинуваченого відповідного захворювання.
Посилання ж захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на те, що усі докази, які сторона обвинувачення вважала за необхідні, зібрані та знаходяться у сторони обвинувачення апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки про наявність ризику вчинення обвинуваченим спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ані у клопотанні прокурора, ані у оскаржуваній ухвалі не йдеться.
Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_9 на вказаній стадії кримінального процесу ані слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було.
На думку апеляційного суду, наявність місця проживання не є фактором настільки міцними та впливовим на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15, п.п.5,12, ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000570 від 21.10.2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4