Справа № 487/4988/21
Провадження № 1-кс/487/4042/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000172 від 19.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва 20.08.2021 р. надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000172 від 19.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
Свої вимоги заявник мотивував тим, що дослідивши постанову про відмову у задоволенні клопотання від 14.06.2021 року на предмет обґрунтованості, він вважає, що слідчим зроблене загальне посилання на відсутність у матеріалах кримінального провадження даних, які свідчили б про те, що йому завдано шкоду. На думку заявника оскаржувана постанова містить лише перелік статей КПК України та їх зміст та слідчим не було проведено жодної слідчої дії, направленої на встановлення істини. З метою дотримання вимог кримінально-процесуального законодавства та недопущення порушення прав потерпілого, просив скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженню №0000172.
Ухвалою суду судове засідання по розгляду скарги неодноразово призначалось до розгляду в режимі відеоконференції, але ОСОБА_3 на зв`язок не вийшов, заяв чи клопотання від нього на адресу суд не надходило.
Представник Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження та представника Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.
Вивчивши скаргу, письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Положеннями ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим-особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно з ч.1, 2 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Із матеріалів скарги вбачається, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000172 від 19.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі ухвали Приморського районного суду м.Одеси у справі № 522/13821/20 від 28.01.2021 за заявою ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій співробітників УСБУ та інших співробітників правоохоронних органів під час затримання ОСОБА_3 15.03.2018 та у подальшому 16 та 17.03.2018.

Як вбачається із матеріалів скарги, 04.06.2021 за вх.№9192 до ТУ ДБР у м. Миколаєві надійшло клопотання ОСОБА_3 від 11.05.2021 року щодо визнання його потерпілим та проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №00000172, яке фактично отримане слідчим 14.06.2021.

14.06.2021 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим та проведенні слідчих дій, якою у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №00000172 від 19.04.2021 року відмовлено.

Вищезазначену постанову слідчий мотивує тим, що жодних фактичних даних, які б підтверджували заяв дання заявнику будь-якої шкоди не зазначено у клопотання та в заяві останнього. Крім того, здобутими доказами під час проведеного досудового розслідування, спростовується позиція ОСОБА_3 щодо завдання йому шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Зазначені вимоги закону слідчим при винесенні оскаржуваного рішення дотримано у повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Так, слідчим розглянуто клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання винесено оскаржувану постанову.

Слідчим суддею встановлено, що під час розгляду скарги ОСОБА_3 щодо відмови у визнанні його потерпілим та проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 00000172, не здобуто жодного підтвердження про те, що вказаним кримінальним правопорушенням, останньому завдана будь-яка шкода. Клопотання ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим до скарги не долучено, в зв`язку з чим слідчий суддя позбавлений можливості дослідити клопотання про визнання потерпілим та встановити обставини, які можуть слугувати підставою для визнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні. Крім того, скарга не містить жодних змістовних обґрунтувань щодо необхідності визнання скаржника потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Саме тільки твердження скаржника про заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням без його обґрунтування не є підставою для прийняття рішення про визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні.

З огляду на досліджені докази суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303-309,369-372,376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню №0000172 від 19.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України - відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1