Справа № 204/5449/21
Провадження № 1-в/204/832/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання призначеного вироком Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року покарання у виді довічного позбавлення волі катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням,
за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 заявив відвід прокурору ОСОБА_4 . В обґрунтування свого відводу зазначив, що станом на даний час у даному судовому засіданні склались такі обставини, які стали йому відомі, які обґрунтовано викликають у нього сумніви щодо неупередженості прокурора ОСОБА_4 та можуть вказувати на його особисту зацікавленість в результаті розгляду його клопотання, що у свою чергу унеможливлює подальшу участь прокурора ОСОБА_4 у розгляді даного клопотання. Як стало йому відомо, вже після початку розгляду його клопотання по суті, прокурор ОСОБА_4 , окрім інших своїх прокурорських повноважень та обов`язків, згідно з положеннями Закону України «Про прокуратуру», керівником місцевої прокуратури м. Дніпро, призначений здійснювати нагляд за дотриманням закону безпосередньо в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».Тобто, саме прокурор ОСОБА_4 , виходячи зі своїх прямих службових обов`язків, необмежений конкретними повноваженнями, окрім іншого перевіряти та контролювати законність утримання під вартою осіб в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» та вразі встановлення таких порушень, невідкладно вживати передбачених законом заходів прокурорського реагування тощо. Відтак, зважаючи на очевидні та реально існуючі у об`єктивній дійсності обставини, які є предметом розгляду даного клопотання, саме прокурор ОСОБА_4 в результаті неналежного виконання своїх службових обов`язків, на підставі рішень ЄСПЛ мав би звернутися до суду з поданням про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує ст. 3 Конвенції. Натомість з клопотанням з вищевказаного питання до суду вимушений був звернутись він особисто, тоді як прокурор ОСОБА_4 з метою виправдання своєї службової бездіяльності у даному клопотанні виступає не на стороні захисту його прав та законних інтересів, а навпаки є його опонентом та представляє сторону обвинувачення, як учасник судового процесу. В зв`язку з чим просив відвести прокурора ОСОБА_4 від участі у розгляді даного клопотання.
Захисник ОСОБА_5 погодився з клопотанням про відвід прокурора заявленого засудженим ОСОБА_3 , оскільки визначене ним підпадає під п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України і цей прокурор підлягає відводу.
Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти заявленого клопотання. Суду пояснив, що засудженому ОСОБА_3 було достеменно відомо і до цього, що на нього покладено прокурором рай ону, а потім і керівником Західної окружної прокуратури м. Дніпро виконання відповідних функцій. Він вже неодноразово приймав участь у розгляді в суді клопотань засудженого ОСОБА_3 , і йому було відомо про покладені на нього обов`язки. Це не є тим фактом, про який засуджений дізнався щойно або напередодні судового засідання. Те, що засуджений ОСОБА_3 говорить, що в нього може бути якась особиста зацікавленість в розгляді даного клопотання, ознаки наклепу. Нагляд за додержанням законів та прав засуджений в установі позбавлення волі полягає у тому, що він слідкує за дотриманням прав засуджених, в тому числі і засуджених осіб до довічного позбавлення волі. Виконуючи покладені на нього обв`язки, він постійно реагує і вживає заходів задля дотримання прав засуджених, які відбувають покарання у ввіреній йому установі. Ним виносяться відповідні акти прокурорського реагування, робляться приписи, зауваження і ним постійно здійснюється нагляд, а тому говорити, що він буде покривати або якось сприяти, якщо є якісь порушення прав засудженого ОСОБА_3 є безпідставним та необґрунтованим. Окрім цього, до прокурорських функцій не входить звернення до суду з клопотаннями про захист прав засуджених. Просив відмовити в задоволенні заяви засудженого.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, які стосуються заявленої заяви про відвід, суд дійшов наступного висновку.
Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК України).
Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення прокурора від участі у судовому провадженні. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України, за якою прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Такий перелік підстав для відводу прокурора не є вичерпним, проте за сутністю вони мають стосуватись конфлікту державних і приватних інтересів прокурора, або інтересів його близьких родичів чи інших осіб.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III Цивільного процесуального кодексу України; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.
Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах: 1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; 2) законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; 3) територіальності; 4) презумпції невинуватості; 5) незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків; 6) політичної нейтральності прокуратури; 7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади; 8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом; 9) прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора, вільним доступом до інформації довідкового характеру, наданням на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання; 10) неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, має право: 1) у будь-який час за посвідченням, що підтверджує займану посаду, відвідувати місця тримання затриманих, попереднього ув`язнення, установи, в яких засуджені відбувають покарання, установи, де перебувають особи, щодо яких застосовані примусові заходи медичного або виховного характеру, та будь-які інші місця, до яких доставлено осіб з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення чи в яких особи примусово тримаються згідно з судовим рішенням або рішенням адміністративного органу; 2) опитувати осіб, які перебувають у місцях, зазначених у пункті 1 цієї частини, з метою отримання інформації про умови їх тримання та поводження з ними, ознайомлюватися з документами, на підставі яких ці особи тримаються в таких місцях, засуджені або до них застосовано заходи примусового характеру; 3) знайомитися з матеріалами, отримувати їх копії, перевіряти законність наказів, розпоряджень, інших актів відповідних органів і установ та в разі невідповідності законодавству вимагати від посадових чи службових осіб їх скасування та усунення порушень закону, до яких вони призвели, а також скасовувати незаконні акти індивідуальної дії; 4) вимагати від посадових чи службових осіб надання пояснень щодо допущених порушень, а також вимагати усунення порушень та причин і умов, що їм сприяли, притягнення винних до передбаченої законом відповідальності; 5) знайомитися з матеріалами виконавчого провадження щодо виконання судових рішень у кримінальних справах, робити з них виписки, знімати копії та в установленому законом порядку оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця; 6) вимагати від керівників органів вищого рівня проведення перевірок підпорядкованих і підконтрольних органів та установ попереднього ув`язнення, виконання покарань, застосування заходів примусового характеру та перевірок інших місць, зазначених у пункті 1 цієї частини; 7) звертатися до суду з позовом (заявою) у визначених законом випадках.
Частиною 2 статті 26 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян в органах та установах, шляхом проведення регулярних перевірок, а також у зв`язку з необхідністю належного реагування на відомості про можливі порушення законодавства, що містяться у скаргах, зверненнях чи будь-яких інших джерелах. У межах реалізації зазначеної функції прокурор має право залучати відповідних спеціалістів.
Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний негайно звільнити особу, яка незаконно (за відсутності відповідного судового рішення, рішення адміністративного органу або іншого передбаченого законом документа чи після закінчення передбаченого законом або таким рішенням строку) перебуває у місці тримання затриманих, попереднього ув`язнення, обмеження чи позбавлення волі, установі для виконання заходів примусового характеру, інших місцях, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті.
У судовому засіданні встановлено, що прокурор ОСОБА_4 дійсно здійснює нагляд за додержанням чинного Законодавства у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4», однак особистої зацікавленості у вирішенні вказаного клопотання засудженого у прокурора ОСОБА_4 судом не встановлено.
При цьому, обґрунтування, наведені засудженим ОСОБА_3 , як підстава для відводу прокурору фактично зводиться до оцінки дій прокурора при здійснення останнім повноважень та вільному трактуванню обов`язків прокурора, покладених на нього ст. 26 Закону України «Про прокурату».
Наведені у заяві обставини для відводу прокурора ОСОБА_4 не можуть свідчити про наявність конфлікту державних чи особистих інтересів прокурора у розгляді клопотання засудженого.
Під час розгляду заяви про відвід не знайшли підтвердження доводи, факти зазначені засудженим ОСОБА_3 як підстава відводу, а поведінка прокурора не викликає обґрунтованих сумнівів в його неупередженості. Будь-які інші обставини, передбачені ст. 77 КПК України, судом встановлені не були.
Таким чином, суд вважає, що підстав для відводу прокурору, передбачених ст. 77 КПК України, немає, а тому відвід, заявлений засудженим ОСОБА_3 прокурору задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 77, 80,81,372,376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про відвід прокурора ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1