Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року про накладення арешту на майно (ЄРДР №0000438),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 яке погоджено з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно яке було вилучено 04 серпня 2021 року в ході проведення санкціонованого обшуку в ОСОБА_9 , а саме речі які знаходились в автомобілі «Mercedes-Bens» н.з. НОМЕР_1 : туфлі коричневого кольору «Brunate», мобільний телефон Samsung ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою, ліхтар, два ключі до врізних замків та два магніти для відкривання дверей, записники коричневого кольору з рукописними записами, дві викрутки, три мотки липкої стрічки, дві кепки, шапка, дві пари рукавиць та автомобіль марки «Mercedes-Bens» н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000438, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.185 КК України.

В поданій апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль, а саме позбавлення її права користуватись транспортним засобом, незаконним. Посилається на те, що жодним критеріям визначених ст.98 КПК України її автомобіль не відповідає. Крім того, вказаний автомобіль не був знаряддям за допомогою якого здійснювалось проникнення у житло та на транспортному засобі відсутні будь-які сліди вчинення кримінального правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «Mercedes-Bens» н.з. НОМЕР_1 скасувати, надавши право користування вказаним автомобілем.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, власника майна, яка підтримувала подану апеляційну скаргу і просила скасувати рішення слідчого судді, прокурора, який заперечував апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до приписів ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно норм ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000438 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 4 ст.185 КК України.

Встановлено і те, що 04 серпня 2021 року в ході проведення санкціонованого обшуку в підозрюваного ОСОБА_9 , було вилучено речі які знаходились в автомобілі марки «Mercedes-Bens» н.з. НОМЕР_1 : туфлі коричневого кольору «Brunate», мобільний телефон Samsung ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім картою, ліхтар, два ключі до врізних замків та два магніти для відкривання дверей, записники коричневого кольору з рукописними записами, дві викрутки, три мотки липкої стрічки, дві кепки, шапка, дві пари рукавиць та автомобіль марки «Mercedes-Bens» н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 .

Вказаний транспортний засіб постановою старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Доводячи підставність поданого клопотання, прокурор вказував про те, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, перешкоджанню їх знищенню та відчуженню, просив накласти арешт на це майно.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, транспортний засіб дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.3, 4 ст.185 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого, як того просить апелянт немає.

Не заслуговує також на увагу суду посилання апелянта про ненаведення стороною обвинувачення причетність автомобіля до вчинення злочину, передбаченого ч.ч.3, 4 ст.185 КК України, оскільки, як встановлено судом, цим транспортним засобом підозрюваний ОСОБА_9 .

Таким чином, вищевказані посилання власника майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає жодних законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді.

Не вбачає апеляційний суд і будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: