Єдиний унікальний номер 205/378/22
Провадження № 1-в/205/33/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Новокодацької РВ філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про на направлення для відбування покарання

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі та звільнений від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в один рік,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника органу з питань пробації ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_3 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2021 року.
В обґрунтування даного подання представник органу пробації посилається на те, що до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 09.03.2021 року надійшла для виконання копія вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2021 року відносно ОСОБА_3 .
У поданні зазначається, що 16.03.2021року ОСОБА_3 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про те, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням, а також у разі допущення систематичних порушень громадського порядку, до суду буде направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення його в місця позбавленні волі для відбування призначеного судом покарання.

Органом пробації обґрунтовується доцільність скасування ОСОБА_3 випробувального терміну та направлення його на відбування покарання тим, що в ході здійснення контролю за поведінкою засудженого в період іспитового строку було встановлено, останній 02.09.2021 року та 06.01.2022 року не з`явився на реєстрацію до органу пробації без поважних причин, до медичних закладів не звертався, виправдовувальних документів не надавав.

Крім того, ОСОБА_3 неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 10.09.2021 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП, 23.11.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП, 15.12.2021 року за ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме 17.08.2021 року, 17.09.2021 року, 09.10.2021 року та 29.10.2021 року.

Також, 14.06.2018 року відносно засудженого ОСОБА_3 . Шевченківським ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області була внесена інформація в ЄРДР за № 0001565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, 27.07.2018 року ОСОБА_3 було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та 13.08.2018 року направлено до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та призначено до розгляду на 09.02.2022 року.

Таким чином, на думку органу пробації, невиконання обов`язків, покладених вироком суду, безумовно свідчать про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, який неодноразово попереджався про наслідки такої поведінки у період строку випробування, проте належних висновків для себе не зробив.

В судовому прокурор ОСОБА_4 та представник органу пробації ОСОБА_5 подання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у поданні.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання та скасування йому випробувального терміну. У судовому засіданні пояснив, що він не з`явився на реєстрацію до органу пробації 02.09.2021 року, оскільки виконував роботу, про що попереджав відповідну посадову особу органу з пищать пробації. Крім того, щодо вчинених адміністративних правопорушень ОСОБА_3 зокрема зазначив, що до адміністративної відповідальності він був притягнений безпідставно, адміністративних правопорушень, окрім керування автомобілем без наявності права керування транспортними засобами, він не вчиняв. Щодо керування автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами, зазначив, що він не має посвідчення водія, але планував його отримати, проте був вимушений керувати транспортними засобами через робочу необхідність.
Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні подання органу пробації, посилаючись на те, що ОСОБА_3 має на утримання п`ять неповнолітніх дітей, довів своє виправлення та не заслуговує на направлення для відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд, заслухавши думки прокурора, представника органу пробації, захисника, вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали подання Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області та особової справи ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.
Відповідно до абз. 1-5 ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 2 ст. 78 КК України передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 166 КВК якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно з п.2, 3 Глави 3 Розділу IX «Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 29 січня 2019 року № 272/5, Невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених). Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень. У разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.
Таким чином, при розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.
Так, наявними матеріалами підтверджено, що ОСОБА_3 22.01.2021 року було засуджено Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, від відбування якого останнього було звільнено на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком один рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти його про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
16.03.2021 року ОСОБА_3 з`явився до органу пробації, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, попереджений про те, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням, а також у разі допущення систематичних порушень громадського порядку, до суду буде направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення його в місця позбавленні волі для відбування призначеного судом покарання.

Як вбачається з даних листків реєстрації, засуджений ОСОБА_3 не з`явився до органу пробації 02.09.2021 року та 06.01.2022 року, та систематично вчинює адміністративні правопорушення, що стало підставою для звернення органом пробації до суду з поданням про скасування щодо нього випробувального терміну та направлення на відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 25.07.2021 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за що на нього судом було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень на підстави постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2021 року.
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до вказаної постанови судді, ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно його колишньої дружини ОСОБА_7 , яке виразилося у образах нецензурною лайкою та погрозами фізичної розправи.
Крім того, постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2021 року ОСОБА_3 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.
Також, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2021 року ОСОБА_3 був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами на один рік.
Окрім того, ОСОБА_3 чотири рази, а саме 17.08.2021 року, 17.09.2021 року, 09.10.2021 року та 29.10.2021 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП за керування транспортними засобами без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, із накладенням на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 під час проходження випробування, як умови звільнення його від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, систематично вчиняв умисні адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, а також правопорушення на транспортні, що свідчить про його неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, не усвідомлення свої протиправної поведінки та відсутність позитивних змін у свідомості останнього, направлених на виправлення, що у своїй сукупності вказують на стійке небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України є безумовною підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому, суд звертає увагу, що наявність у ОСОБА_3 п`ятьох неповнолітніх дітей не може бути самостійною підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні подання органу пробації. Крім того, факт перебування у засудженого на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, у сукупності з іншими обставинами, було враховано судом під час ухвалення вироку, яким засудженого було звільнено від відбування покарання з випробуванням
З огляду на викладене, вбачається, що ОСОБА_3 в період випробувального терміну належних висновків для себе не зробив, про що свідчить неодноразове притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень.
Порушення засудженим ОСОБА_3 умов відбування покарання з випробуванням та вчинення неодноразово умисних адміністративних правопорушень в період іспитового строку свідчить про нехтування останнім загальновстановленим правилам поведінки, а також враховуючи суспільну небезпеку скоєних ним правопорушень, суд приходить до висновку про категоричне небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення та вказує на його наміри в подальшому проявляти антисуспільну поведінку.
Із зазначеного слідує, що ОСОБА_3 в повній мірі не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки і не виправдав надану йому судом довіру, чим грубо порушив порядок відбування покарання з випробуванням, що вказує на необхідність скасування йому іспитового строку за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2021 року, а поведінка засудженого ОСОБА_3 , яка виразилася у грубому порушенні ним умов відбування покарання з випробуванням, свідчить про його стійке небажання виправитися, у зв`язку з чим, суд вважає, що виправлення засудженого ОСОБА_3 можливе лише шляхом приведення до реального виконання призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.01.2021 року, з огляду на що, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання органу пробаці.

На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.ст. 371, 372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Подання Новокодацької РВ філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області задовольнити.

ОСОБА_3 , засудженого вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, направити для відбування покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Початок строку виконання покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1