Справа № 308/3133/20
У Х В А Л А

09 листопада 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання володільця майна ОСОБА_3 про повернення майна, вилученого в рамках кримінального провадження № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199 КК, ч. 1 ст. 204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання володільця майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 199 КК, ч. 1 ст. 204 КК України, в якому останній просить зобов`язати орган досудового розслідування слідче управління фінансових розслідувань ГУ ДФС України в Закарпатській області повернути йому вилучене під час обшуку в даному кримінальному провадженні майно, а саме, горілчані напої, пластмасові каністри, тютюнові вироби, що знаходяться на зберіганні у СП ТзОВ "ОЛЕНА ПЛЮС".
Клопотання подане у порядку ч.ч. 1, 2 ст. 100, ст. 169 КПК України та мотивоване тим, що зазначене майно, на думку заявника, є тимчасово вилученим під час обшуку, а клопотання про його арешт органом досудового розслідування не подавалось, а тому зазначене майно повинно було повернуте володільцю після 48 годин з моменту вилучення. Окрім цього, представник посилається на те, що кримінальне провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, закрите слідчим у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. Додає, що неповернення майна стороною кримінального провадження безпідставно порушує його законні конституційні права, а тому вважає, що тимчасово вилучене майно підлягає негайному поверненню.

У судове засідання володілець майна та його представник не з`явилися, однак останній подав до суду заяву, згідно з якою просив розглянути клопотання без їхньої участі, клопотання підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту;
5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, на яку посилається заявник, орган досудового розслідування зобов`язаний негайно повернути тимчасово вилучене майно особі, у якої його було вилучено, у разі якщо клопотання про арешт такого майна не подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.
Чинним КПК України передбачена можливість повернення тимчасово вилучення майна слідчим суддею тільки у порядку § 1 Глави 26 КПК України «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».
Статями 303, 304 КПК України визначено, що для оскарження бездіяльності щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, відповідна сторона повинна звернутися до слідчого судді у формі «скарги», у той час як представник володільця майна звернувся до слідчого судді з «клопотанням», в якому просив зобов`язати орган досудового розслідування повернути вилучене майно. Разом з цим, рішення слідчого судді щодо зобов`язання слідчого, прокурора вчинити певні дії можливе тільки за результатами розгляду скарги у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України.
Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на те, що майно, яке просить повернути заявник в силу положень ч. 7 ст. 236 КПК України (вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном) не є тимчасово вилученим, з огляду на те, що слідчим суддею був наданий прямий дозвіл на його вилучення під час обшуку згідно з ухвалою слідчого судді від 20 січня 2021 року.
Таким чином, чинним КПК України не передбачено вирішення питання щодо повернення вилученого органом досудового розслідування майна у кримінальному провадженні (яке не має статусу тимчасово вилученого та на яке не накладений арешт) слідчим суддею.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя вправі вирішувати лише ті питання, що віднесені до його повноважень КПК України.
На переконання слідчого судді, законодавець у КПК України, наділив сторону обвинувачення дискреційними повноваженнями щодо зберігання та вирішення долі речових доказів, у тому числі тих, які не мають статусу тимчасово вилученого майна.
Як вбачається з постанови старшого слідчого групи у кримінальному провадженні № 0000005 заступника начальника першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області підполковника податкової міліції ОСОБА_4 , зазначене кримінальне провадження закрите слідчим тільки в частині ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, у той час як досудове розслідування кримінального провадження в частині ознак ч. 1 ст. 199 КК України продовжується. При цьому, в зазначеній постанові органом досудового розслідування рішення щодо повернення речових доказів або передачу їх на зберігання власнику у порядку п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України не приймалося.
За таких обставин, вирішення такого питання є можливим тільки шляхом звернення до суду в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України після закриття вищезазначеного кримінального провадження слідчим або прокурором в частині ознак ч. 1 ст. 199 КК України у разі, якщо рішення щодо повернення такого майна не буде прийняте відповідною особою, або шляхом звернення володільця майна до органу досудового розслідування з відповідним клопотанням у порядку п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, слідчий суддя прийшов до висновку про залишення клопотання представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 без розгляду.
Керуючись ст. ст. 9, 26, 100, 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1