Провадження № 1-кп/932/168/20
Справа № 200/6427/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_10

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0003479, за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

23.02.2021 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України,-

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого неповнолітню дитину сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого підсобним робітником ТОВ «Метінвест», мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, працюючої асистентом стоматолога в приватній стоматологічній клініці, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2017 року, близько 21 год. 20 хв. ОСОБА_9 , разом з раніше знайомими ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, вступили між собою в попередню змову на вчинення кримінального правопорушення, розподілив ролі у його скоєнні.

Реалізуючи злочинний намір ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та неповнолітній ОСОБА_7 , того ж дня близько 21 год.20 хв., підійшли до раніше незнайомих потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які знаходилися біля будинку АДРЕСА_4 .

Після чого, співучасник злочину ОСОБА_8 , діючи узгоджено в групі з ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, відкрито, своєю рукою забрав з кишені куртки потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон «Айфон-5s» з об`ємом пам`яті на 16 Гб, тим самим, з корисливих мотивів, відкрито заволодів чужим майном на загальну суму 2695 грн. 00 коп., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

В цей час, неповнолітній ОСОБА_7 діючи узгоджено в групі з співучасником ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , згідно відведеної йому ролі у скоєнні кримінального правопорушення, відкрито з рюкзака, який належить потерпілій ОСОБА_11 викрав портативний зарядний пристрій білого кольору "Blackbox" на 10 000 Mah вартістю 250 грн. 00 коп., що належить потерпілій ОСОБА_11 та портативну колонку чорного кольору «JBL» вартістю 635 грн.80 коп., що належить потерпілому ОСОБА_12 , тим самим з корисливих мотивів відкрито заволодів чужим майном, спричинивши потерпілим матеріальну шкоду на вказані суми.

Співучасниця злочину ОСОБА_9 , діючи узгоджено в групі, згідно відведеної їй ролі у скоєнні кримінального правопорушення, спостерігала за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасників злочину ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_7 про можливу появу громадян чи працівників поліції, тим самим забезпечувала їх злочинні дії.

Потерпіла ОСОБА_11 , бажаючи повернути викрадене майно, яке належить потерпілому ОСОБА_12 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 знаходиться до неї спиною та за нею не спостерігає, витягнула з кармана ОСОБА_8 мобільний телефон «Айфон 5s» об`ємом пам`яті на 16 Гб, який належить потерпілому ОСОБА_12 та намагалася втекти, однак її дії були помічені ОСОБА_9 , яка сповістила співучасників злочину ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_7 про дії потерпілої ОСОБА_11 .

Після чого, діючи узгоджено у групі з співучасниками злочину ОСОБА_9 схопила за одяг потерпілу ОСОБА_11 , не даючи змогу останній втекти, а коли та стала кричати і кликати на допомогу, разом з співучасниками злочину ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_7 , штовхнули потерпілу, від чого остання впала на землю та продовжила кричати і кликати на допомогу. Після чого ОСОБА_8 схопив ОСОБА_11 та натиснув своєю рукою на грудну клітину та обличчя потерпілої, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, подавивши таким чином волю потерпілої до можливого опору, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на слизовій оболонці правої та лівої щоки в проекції 4-7 зубів праворуч та 4-7 -го зубів ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого на вимогу ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_11 передала мобільний телефон «Айфон-5s» об`ємом пам`яті на 16 Гб, який перебував при ній та належав потерпілому ОСОБА_12 .

В цей час, ОСОБА_9 , діючи згідно відведеної їй ролі, схопила за волосся потерпілу ОСОБА_11 , не даючи змогу їй піднятися з землі, а співучасник злочину неповнолітній ОСОБА_7 , діючи узгоджено в групі з співучасниками ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , згідно відведеної йому ролі, спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про можливу появу громадян чи працівників поліції, тим самим забезпечував їх злочинні дії.

Після чого, ОСОБА_9 разом з співучасниками злочину ОСОБА_8 та неповнолітнім ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 3330,80 грн. та потерпілій ОСОБА_11 на суму 250 грн.00 коп.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України.

Вищезазначені умисні дії неповнолітнього ОСОБА_7 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілої ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що до подій 03.12.2017 року обвинувачених не знала, а тому не має підстав їх обмовляти.

03 грудня 2017 року вона зустрілася прогулятися зі своїми друзями: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та з ОСОБА_20 . Спочатку вони гуляли по бульвару, а потім зайшли у двір за ТЦ «Босфор», покурити. У ОСОБА_21 була з собою пляшка вина. Через деякий час до них підійшла компанія з чотирьох осіб, серед яких були, як потім дізналася, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще один хлопець, та попросили сигарети, вона їм дала сигарети. Після чого підійшов ОСОБА_7 , який був одягнений в червону куртку, а також у шапці та шарфі, попросив у них пляшку вина. Але ОСОБА_21 відмовила, після чого ОСОБА_7 зняв маску, показав своє обличчя, вихопив пляшку вина та зробив декілька ковтків. В цей час інші, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 й інший хлопець, стояли поряд, їх обличчя не були закриті.

Далі підійшла ОСОБА_9 та сказала, щоб вони віддали свої телефони «по доброму» і вони розійдуться. Вона ( ОСОБА_22 ) намагалася залагодити ситуацію, звернулася до ОСОБА_9 , то побачила, як хтось потягнувся за її рюкзаком, який лежав позаду. Після чого побачила, як ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_12 та витягнув мобільний телефон з кишені. Вона ( ОСОБА_11 ) в цей час продовжувала розмову з ОСОБА_9 , щоб домовитись, але зрозуміла, що ситуація виходить з-під контролю. Обвинувачені сказали, щоб вони всі віддали свої телефони. Далі побачила, як ОСОБА_23 поклав телефон до себе у кишеню.

Зазначила, що обвинуваченим ніхто не давав свої речі та згоди користуватися їхнім мобільним телефоном та іншими речами, також не давали. Коли ОСОБА_23 стояв до неї спиною та не звертав на неї увагу, вона підійшла до нього та дістала у нього з кишені телефон ОСОБА_12 , аби повернути йому. Але ОСОБА_9 це помітила та сказала: «Хлопці, вона забрала телефон», а її друзям ОСОБА_12 .. Христині та ОСОБА_21 сказала, що у них є п`ять хвилин, щоб піти. Після чого ОСОБА_9 промовила до неї, що вони з нею розберуться. І в цей момент обвинувачені переключилися на неї ОСОБА_11 .

Вона ( ОСОБА_24 ) стала йти в сторону виходу з двору, однак ОСОБА_9 схопила її за одяг, а потім з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 відвели в закуток. Там її штовхнули, вона впала, вдарилася копчиком, кричала. ОСОБА_27 та ОСОБА_17 її тримали. ОСОБА_17 утримував її, придавлюючи руками до землі в області обличчя та грудної клітини. Розуміла, що її штовхнули, аби забрати у неї речі і вона припинила чинити опір, та віддала обвинуваченим раніше викрадений мобільний телефон ОСОБА_12 .
Потім ОСОБА_9 схопила її за волосся, не даючи змоги піднятись. Вона стала кричати на допомогу, їй закривали рот, але вона продовжувала кричати. Потім, ОСОБА_8 схопив її за щоки і кричати вона вже не могла. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжували її тримати. Після чого ОСОБА_9 сказала віддати їм телефон, але вона не віддавала і ОСОБА_8 вдарив її в область грудної клітини, по ребрам. В цей момент вона зрозуміла, що телефон ОСОБА_28 треба віддати. Вона вже не могла чинити опору, оскільки обвинувачених було більше, а вона одна. Вона віддала телефон ОСОБА_29 . Після чого її перестали тримати і вона втекла.

Після того, як вона втекла, то знайшла свою компанію і вони викликали поліцію. В цей момент вона помітила ОСОБА_9 , підійшла до неї, але ОСОБА_30 схопила її за куртку та пригрозила, щоб не викликали поліцію. Аби ОСОБА_9 не пішла, вона весь час намагалася з нею підтримувати діалог, а потім підійшов ОСОБА_31 зі співробітниками поліції.

Зазначила, що вона та її друзі нікому не погрожували, нікого не ображали та не били. Обвинувачені могли піти у будь-який момент, їх ніхто не тримав. Вона та ОСОБА_18 не надавали дозволу обвинуваченим користуватися їх речами. Вона розуміла, що обвинувачені мають намір їх пограбувати.

Особисто її обшукали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 надавала команди обвинуваченим .

В процесі впізнання на досудовому розслідуванні вона впізнала саме обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , так як добре їх розгледіла та запам`ятала кожного за рисами обличчя та одягом. ОСОБА_7 впізнала за рисами обличчя, очам та бровам та худорлявій статурі. ОСОБА_9 запам`ятала, так як безпосередньо з нею спілкувалася, а ОСОБА_8 запам`ятала за рисами обличчя та формою вух .

Просила суд призначити обвинуваченим покарання на розсуд суду. ОСОБА_9 попросила у неї вибачення за скоєне.

Показами потерпілого ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що до подій 03.12.2017 року обвинувачених не знав, стосунків не підтримував.

03 грудня 2017 року, близько 19.40 год, він зустрівся з ОСОБА_32 , ОСОБА_20 та ОСОБА_33 на Європейській площі. Вони придбали у магазині «Варус» пляшку вина та направилися до Катеринославського бульвару, де зайшли в арку. Приблизно через 10 хвилин до арки зайшли чотири особи, з яких троє були обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . У ОСОБА_27 обличчя було прикрито шарфом. Обвинувачені попросили у них вино та сигарети. Потім вони побачили його телефон та попросили його. Він відмовив та заховав телефон собі у кишеню. Один з обвинувачених ОСОБА_8 дістав його телефон з кишені та забрав собі. Потім ОСОБА_8 підійшов до Христини та запитав у неї телефон. Вона не віддала. Також, ОСОБА_7 забрав з рюкзаку Ангеліни його колонку та зарядний пристрій ОСОБА_34 . Дозволу забирати ці речі, вони не надавали.

В той момент, коли ОСОБА_8 відволікся, ОСОБА_35 забрала з його ( ОСОБА_25 ) кишені телефон, який належить йому ОСОБА_12 . Це побачила ОСОБА_9 та повідомила про це обвинуваченим. Після чого, обвинувачені дозволили їм піти, а ОСОБА_36 наказали залишитись з ними. Він розумів, що обвинувачені хотіли забрати у ОСОБА_34 речі та побити. Він, ОСОБА_20 та ОСОБА_37 пішли та викликали поліцію. Вони чули крики, але не підходили. Коли він зазирнув в арку, то бачив, як ОСОБА_35 лежала на спині та до неї застосовували фізичну силу, а саме ОСОБА_8 тримав її за обличчя. Через деякий час до них повернулася ОСОБА_35 та попросила викликати поліцію, на що він відповів, що поліцію вже викликали. Згодом за ОСОБА_33 з арки вийшли обвинувачені. ОСОБА_9 прохала їх не викликати поліцію, однак вони їй відмовили.

Стверджував, що дії обвинувачених були спільні: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 забрали у них речі, а ОСОБА_9 тримала ОСОБА_38 . У обвинувачених була можливість залишити місце події, та припинити свої дії, оскільки вони обвинуваченим не погрожували, ніяким чином їх не утримували, будь-яких конфліктів з обвинуваченими у них не було, й на їх вимогу вони дали їм цигарки.

Зазначив, що обвинувачених він добре розгледів та запам`ятав їх за рисами обличчя, оскільки над ними світив ліхтар. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 впізнав за рисами обличчя, ОСОБА_7 , хоч той і мав на обличчі шарф, але запам`ятав його по бровам, та не міг його сплутати з кимось іншим.

Показами свідка ОСОБА_39 , яка в судовому засіданні пояснила, що 03 грудня 2017 року, ввечері, вона разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_40 придбали у магазині пляшку вина та пішли випити на ОСОБА_41 . Там вони зайшли на парковку ТЦ «Босфор». Приблизно через 10-15 хвилин до них підійшли обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще один хлопець, та попросили сигарети. Вони їм дали сигарети. Потім обвинувачений ОСОБА_8 побачив у ОСОБА_42 мобільний телефон та попросив його. Денис відмовив та заховав у кишеню. Однак, ОСОБА_8 витягнув телефон ОСОБА_28 у нього з кишені та сказав, що він може з ним розпрощатися. Потім ОСОБА_8 підійшов до неї та ОСОБА_43 та почав просити у них телефони. В цей момент, ОСОБА_7 забрав колонку та зарядний пристрій з рюкзака.

В той час, коли ОСОБА_8 обшукував ОСОБА_44 , ОСОБА_35 намагалась витягнути телефон ОСОБА_12 з кишені обвинуваченого ОСОБА_8 . Але це побачила обвинувачена ОСОБА_9 та повідомила про це ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , після чого вдягнула капу.

Обвинувачені оточили ОСОБА_38 та сказали, що у них, окрім ОСОБА_22 , є декілька хвилин втекти і вони втекли. ОСОБА_35 залишилась з обвинуваченими. Вони ж одразу викликали телефоном поліцію. Через деякий час обвинувачені відпустили ОСОБА_38 . Потім на ОСОБА_45 бульвар підійшла ОСОБА_9 та стала їх просити відмінити виклик в поліцію і тоді вони повернуть речі. Однак вони їй відмовили.

Зазначила, що ОСОБА_46 дійсно мав на обличчі шарф, але він демонстрував своє обличчя, коли просив вино, а тому вона добре розгледіла його риси обличчя і запам`ятала. Обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вона також добре запам`ятала.

Обвинувачена ОСОБА_9 командувала всім процесом, і якби вона не сказала, що ОСОБА_35 забрала телефон з кишені ОСОБА_8 , нічого б не було.

Зазначила, що обвинувачені діяли разом.

Показами свідка ОСОБА_47 , який в судовому засіданні в присутності свого законного представника ОСОБА_48 пояснив, що до подій 03.12.2017 року обвинувачених та потерпілих не знав. З обвинуваченими познайомився за декілька годин до подій.

03 грудня 2017 року приблизно о 17.00-18.00 годині він приїхав з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на Катеринославський бульвар в м. Дніпро. Зустрів їх біля ТЦ «Мост-Сіті», вони були з його товаришем. Вони сиділи на лавці та спілкувалися між собою. З нами також був ОСОБА_49 . Потім він направився в туалет в дворі за бульваром. Коли він виходив, то побачив, що там були люди, дві чи три людини, як потім дізнався, потерпілі. Потім побачив, що до компанії де були потерпілі, підійшли обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і почали спілкувалися. Потім, коли він виходив, то чув, що розмова відбувається на підвищених тонах, до суті якої не прислуховувався. Він підійшов до ОСОБА_50 , який стояв у входу до двору. Далі він почув крик дівчини, як потім зрозумів потерпілої ОСОБА_34 , та повернувся у двір, де побачив, що відбувається бійка. Потерпіла ОСОБА_11 впала, знаходилась на землі, і її тримав хтось з обвинувачених. ОСОБА_9 також стояла біля потерпілої. Потерпіла кликала на допомогу, потім вона вирвалась та втекла.

Коли він повернувся до ОСОБА_50 , то побачив що той зателефонував до поліції, оскільки про це його попросила дівчина з іншої компанії. Через деякий час вийшов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і вони направилися в напрямку парка імені Т.Г.Шевченка.

Також зазначив, що бачив у обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 чужий мобільний телефон.

Показами свідка ОСОБА_51 , який в присутності свого законного представника ОСОБА_52 в судовому засіданні пояснив, що до подій 03.12.2017 року ОСОБА_7 не знав, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше бачив, з потерпілими знайомий не був.

03 грудня 2017 року вони з ОСОБА_53 гуляли в центрі міста Дніпра великою компанією. З часом половина компанії розійшлася і вони пішли на ОСОБА_45 бульвар, де були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Через деякий час, ОСОБА_54 вирішив сходити за будівлю ТЦ «Босфор» в туалет. Він та його подруга ОСОБА_55 залишилися біля арки, спілкуватися. ОСОБА_56 пішов в арку до туалету. В арці, через невідомі йому причини, відбувся якийсь конфлікт, з арки вибігли невідомі дівчина та хлопець. Він запитав у дівчини, чи все в порядку, а потім викликав поліцію. Потім він з ОСОБА_57 направилися додому, з ними пішов ОСОБА_54 , і через деякий час в районі вул.Виконкомівської вони зустріли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Як обвинувачені заволоділи майном потерпілих він не бачив.

Показами законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 яка пояснила, що відносини з сином добрі. Він завжди повідомляє, куди йде. Він завжди прислуховується до неї. Її сина ніколи не викликали до поліції. Зазначила, що син може попадати під вплив інших осіб. Наразі він змінився в кращу сторону, став більше прислухатися, працює, допомагає по домогосподарству.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду від 03.12.2017 року з фототаблицею, відповідно до якого, оглянуто відкриту ділянку місцевості у дворі буд. АДРЕСА_5 та буд. АДРЕСА_6 . Під час огляду нічого не вилучалося ( том 1 а.с. 9).

Протоколом огляду від 03.12.2017 року з фототаблицею, за участю ОСОБА_8 , відповідно до якого, оглянуто відкриту ділянку місцевості біля будинку № 12 по вул. Гоголя в м. Дніпро. Біля фасаду вказаного будинку виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone» модель 5S сірого кольору, EMEI НОМЕР_1 , який має численні пошкодження у вигляді тріщини. (том 1 а.с. 11, 12-13). Оглянутий мобільний телефон визнано речовим доказом ( том 1 а.с. 89,90).

Протоколом огляду від 03.12.2017 року з фототаблицею, за участю ОСОБА_7 , в присутності двох понятих, відповідно до якого, біля буд. № 12 по вул. Гоголя в м. Дніпро, у ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено колонку чорного кольору та зарядний пристрій білого кольору (том 1, а.с.14, 15-17), який визнано речовим доказом (том 1 а.с. 89,90).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2017 року, згідно до якого свідок ОСОБА_58 в присутності двох понятих впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка 03.12.2017 року вчинила відкрите заволодіння чужого майна (грабіж) ( том 1 а.с.53-55).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2017 року з фототаблицею, згідно до якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності двох понятих впізнала ОСОБА_8 , як особу, котрий 03.12.2017 року відкрито заволодів майном (том 1 а.с.56-58, 59).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2017 року з фототаблицею, згідно до якого потерпілий ОСОБА_12 в присутності двох понятих впізнав ОСОБА_8 , як особу, котрий 03.12.2017 року скоїв відносно нього грабіж ( том 1 а.с.60-62, 63).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2017 року, згідно до якого свідок ОСОБА_58 в присутності двох понятих впізнала ОСОБА_8 , як особу, котрий 03.12.2017 року вчинив грабіж (том 1 а.с.64-66).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2017 року з фототаблицею, згідно до якого потерпілий ОСОБА_12 в присутності двох понятих впізнав ОСОБА_9 , як особу, котра 03.12.2017 року скоїла грабіж ОСОБА_11 (том 1 а.с.67-69, 70).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.12.2017 року, згідно до якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності двох понятих впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка 03.12.2017 року тримала її, коли у неї забирали мобільний телефон (том 1 а.с.71-73).

Даними висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3993 від 09.12.2017 року, відповідно до висновку якої, ринкова вартість мобільного телефону «Айфон 5s», 16 гб, придбано в 2014 році (має пошкодження у вигляді тріщини на екрані) станом на 03.12.2017 року, з урахуванням зносу, складає 2695,00 грн.

Ринкова вартість портативного зарядного пристрою «Blackbox», білого кольору на 10 000 Mah, придбано в 2014 році, станом на 03.12.2017 році, з урахуванням зносу, складає 250 грн.

Ринкова вартість портативної аудіо колонки «Jbl», придбаної у березні 2017 року, станом на 03.12.2017 року, з урахуванням зносу, складає 635,80 грн. (том 1 а.с. 80-85).

Висновком експерта № 4142е від 11.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на слизовій оболонці правої та лівої щоки в проекції 4-7 го зубів праворуч та 4-7 го зубів ліворуч.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (крововиливи багряного кольору, тьмяні, розпливчасті) виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися в термін 2-4 доби до моменту огляду, не виключно, що і в термін на який вказує обстежена.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Виявлені тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо сказати, що вони могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів).

Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у неї тілесних ушкоджень, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення їх при падінні з висоти власного зросту (том 1, а.с.130-131).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.12.2017 року з фототаблицею, в ході якого потерпіла ОСОБА_11 , за участю спеціаліста ОСОБА_59 та в присутності двох понятих, розповіла та показала, яким чином їй були спричиненні тілесні ушкодження (том 1 а.с. 135-136, 137-139).

Додатковим висновком експерта № 4241е від 19.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на слизовій оболонці правої та лівої щоки в проекції 4-7 го зубів праворуч та 4-7 го зубів ліворуч.

Локалізація та характер виявлених тілесних ушкоджень в області обличчя не суперечать механізму їх утворення на який вказує ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту (том 1 а.с. 145-146).

Протоколом додаткового огляду від 12.02.2018 року, в ході якого, за участю потерпілого ОСОБА_60 , в присутності двох понятих, було оглянуто мобільний телефон «Iphone», модель 5S сірого кольору, EMEI НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар», портативну колонку з надписом «J» чорного кольору (том 1 а.с. 149-150), які відповідно до розписки повернуто власнику ОСОБА_61 (том 1 а.с. 151).

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 16.02.2018 року, згідно до якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності двох понятих впізнала зарядний пристрій під № 4, як той, що 03.12.2017 року відкритим шляхом був у неї викрадений (том 1 а.с. 152-154, 155-156). Даний зарядний пристрій відповідно до розписки був повернутий власнику (том 1 а.с. 157).

Висновком судово-психіатричної експертизи № 88 від 27.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості.

Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 1 а.с. 210-212).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.03.2018 року з фототаблицею, згідно до якого потерпіла ОСОБА_11 в присутності двох понятих впізнала ОСОБА_7 , як особу, котрий 03.12.2017 року відкрито заволодів її майном (том 1 а.с.214-215, 216).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_7 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та пояснив, що з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знайомий пару років, потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до подій 03.12.2017 року не знав.

03 грудня 2017 року увечері, десь після 19.00 год. після баскетболу, разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 прийшли на ОСОБА_45 бульвар, де зустріли ОСОБА_62 , який придбав алкоголь. Через деякий час ОСОБА_9 захотіла в туалет та пішла в арку, що розташована на бульварі. Коли вона повернулася, вони з ОСОБА_63 також зайшли в арку. Там була компанія молодих людей, які сиділи на парапеті та пили вино. Їх було четверо: дві дівчини та два хлопця, серед них, як потім дізнався потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Коли він йшов до туалету, то попросив у цієї компанії сигарету. Потім вони посварилися. Через деякий час прийшла ОСОБА_9 та побачила, як у ОСОБА_64 з карману витягнули телефон. ОСОБА_9 сказала, що у Сушка Данила дівчина хоче вкрасти телефон. ОСОБА_8 говорив, що це його мобільний телефон.

Потім пам`ятає, що ОСОБА_9 пішла, ОСОБА_65 спілкувався з цією компанією, а він ( ОСОБА_7 ), скориставшись, що вони не бачать, забрав з рюкзака колонку і зарядний пристрій. Потерпілі сказали йому, аби він повернув речі, але він їх не повернув. Навіщо він їх взяв, він не знає. Потім потерпілі сказали, що у них зник телефон. Але він не пам`ятає, щоб вони забирали у потерпілих мобільний телефон, участі у цьому він не приймав. Коли вони вийшли з арки, ОСОБА_9 начебто була на бульварі, але вони її не побачили та пішли. Через деякий час їх затримала поліція.

Зазначив, що він, ОСОБА_25 та ОСОБА_9 потерпілих не били, бійки та штовханини не було, не пам`ятає такого, щоб потерпіла ОСОБА_11 падала. ОСОБА_9 не хапала за волосся ОСОБА_11 . Не пам`ятає, що потерпіла кричала про допомогу.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 знайомий близько п`яти років, відносини товариські. Потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 до подій 03.12.2017 року не знав.

03.12.2017 року він зустрівся з ОСОБА_7 , вони поїхали на баскетбол, де зустрілися з ОСОБА_9 , після чого зустрів ОСОБА_50 , разом направилися на ОСОБА_66 бульвар, де сиділи і спілкувалися. Також зустріли хлопця на ім`я ОСОБА_54 . Через деякий час він разом з ОСОБА_7 зайшли в арку, що розташована на бульварі, а ОСОБА_67 дійшов до арки, а потім взагалі пішов. Там побачили трьох молодих людей, які вживали спиртні напої, були в стані сп`яніння, чи були серед них потерпілі, сказати не може. Він попрохав телефон подзвонити, а потім попросив у них цигарку, але ця компанія людей стали грубити йому, висловлюватися нецензурними висловами, тобто стали сваритись з ними. Бійки між ними не було. Потім до них підійшла ОСОБА_9 , і дівчина з цієї компанії, стала діставати у нього з кишені мобільний телефон. ОСОБА_9 сказала, що в нього ( ОСОБА_8 ) забирають телефон. В цей час ОСОБА_7 спілкувався з потерпілими. Він звернув уваги, що телефона в кишені немає, і цієї дівчини також, вона втекла. Потерпіла забрала у нього телефон ОСОБА_68 . Але на той момент він вважав, що з кишені потерпіла забирала його телефон, тому телефон не повернув.

Потім вони вийшли з арки, їх ніхто не утримував, будь-яке майно у потерпілих не викрадали, ніхто їм не кричав повернути речі. По дорозі його та ОСОБА_7 затримали поліцейські. В момент затримання, на асфальті лежали якісь речі, пам`ятає, що був зарядний пристрій. У кого саме вилучили ці речі, не пам`ятає. Крім поліцейських, було багато молоді та потерпілі.

Провину визнає частково, оскільки дійсно взяв телефон у ОСОБА_12 , але вчасно не повернув.

Заходи психологічного чи фізичного примусу до нього з боку робітників поліції не застосовувалися.

Допитана обвинувачена ОСОБА_9 в судому засіданні провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнала та пояснила, що до подій 03.12.2017 року спілкувалася лише з обвинуваченим ОСОБА_8 . З ОСОБА_7 була мало знайома.

03.12.2017 року вона та ОСОБА_8 після перегляду баскетболу, направилися в кафе, розташоване в ТЦ «Мост-Сіті», де зустріли знайомих ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , котрий запропонував піти на Катеринославський бульвар. Вони погодились. Перебуваючи на бульварі, вона пішла до туалету в арку, що там розташована, де побачила компанію людей, які вживали спиртні напої. Коли вона поверталася з туалету то побачила, що між вказаною компанією людей, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відбувається розмова та підвищених тонах. Потім побачила, як раніше незнайома дівчина, як потім дізналася потерпіла ОСОБА_11 з кишені забирає телефон у ОСОБА_8 . Вона схопила її за руку, штовхнула її, сталася перепалка між ними. Дівчина різко підскочила та втекла. Вона теж пішла. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з арки хвилиною пізніше й взагалі пішли з бульвару. Не чула, щоб потерпілі кричали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повернути якесь майно.

Після чого, перебуваючи на Катеринославському бульвару вона спілкувалася з ОСОБА_11 , яка їй говорили, що у них викрали колонку, мобільний телефон та зарядний пристрій, а тому викликала поліцію. Вона з нею разом чекали на поліцію, не пішла, так як хотіла розібратися в цій ситуації.

Коли приїхали поліцейські, її посадили до патрульного автомобіля та поїхали шукати ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_62 . Після того як їх знайшли, то відвезли до райвідділку, де тримали до вечора.

Речей у потерпілих вона не забирала, тілесних ушкоджень потерпілим не спричиняла, ОСОБА_11 за волосся не хапала, на її обличчі не бачила видимих тілесних ушкоджень. Не бачила, щоб потерпіла ОСОБА_11 падала. На її думку, у потерпілої ОСОБА_11 є особиста неприязнь до неї ( ОСОБА_9 ), а тому остання надає такі покази.

Вказала, що вона з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не домовлялись на скоєння грабежу. Не бачила, щоб ОСОБА_8 та ОСОБА_7 спричиняли потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження.

Позицію обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо часткового визнання провини, а обвинуваченої ОСОБА_9 , яка не визнає своєї провини в інкримінованих їй злочинах, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, вважає такі покази суперечливими та непереконливими, оскільки їх провина повністю знайшла своє підтвердження дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищевказані докази, суд приходить до висновку, що характер вчинених обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дій свідчить про спрямованість їх умислу саме на вчинення грабежу щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , поєднаному із застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що вчинені за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, версія обвинувачених щодо не причетності ОСОБА_9 до даного злочину також не знайшла свого підтвердження.

Так, у суді потерпіла ОСОБА_11 наполягала на своїх показах стверджувала про спільні та узгоджені злочинні дії обвинувачених, детально та послідовно описав події вчиненого кримінального правопорушення вказала, дії кожного співучасника, в тому числі ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_11 вказала, що саме обвинувачений ОСОБА_8 витягнув з кишені у ОСОБА_12 мобільний телефон та поклав собі до кишені. При цьому, в її присутності ОСОБА_12 не надавав дозволу ОСОБА_8 брати його мобільний телефон та користуватися ним. Після чого, скориставшись тим, що ОСОБА_8 стояв спиною до неї, потерпіла витягнула з кишені обвинуваченого ОСОБА_8 мобільний телефон, що належав ОСОБА_12 , щоб повернути потерпілому. Однак, її дії були помічені обвинуваченою ОСОБА_9 , яка сказала про це співучасникам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_11 , наполягаючи на своїх показах, зазначала, що саме з метою заволодіння майном, ОСОБА_9 схопила її за одяг, а потім обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвели в закуток, де штовхнули, вона впала та стала кричати на допомогу, але обвинувачені її утримували, ОСОБА_8 придавлюючи в області обличчя та грудної клітиини. Там, саме з метою заволодіння майном, ОСОБА_9 хапала її за волосся. Вона кричала, але ОСОБА_8 схопив її за щоки, від чого вона не могла кричати, при цьому обвинувачені ОСОБА_71 та ОСОБА_8 тримали її, не даючи змоги піти. На вимоги ОСОБА_9 віддати їм мобільний телефон, відмовилась, після чого ОСОБА_8 вдарив її по ребрам, а тому, не маючи можливості чинити опору, вона передала обвинуваченим мобільний телефон, який належав ОСОБА_12 .
Надані потерпілою ОСОБА_11 покази у суді є послідовними і повністю узгоджуються з її показами під час досудового розслідування в ході проведення з нею слідчого експерименту. При цьому, відповідно до додаткового висновку експерта №4241 е від 19.12.2017 року, локалізація та характер тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх утворення, на які вказувала потерпіла ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту, а саме рукою в області правої та лівої щоки.

Також, покази обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 спростовуються показами потерпілого ОСОБА_12 , які повністю узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_11 .

Так, потерпілий ОСОБА_12 в суді стверджував, що саме обвинувачений ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , відкрито викрав з його кишені належний йому мобільний телефон, при цьому дозволу взяти чи користуватися своїм майном, він обвинуваченим не надавав. Потім, обвинувачений ОСОБА_7 в присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відкрито заволодів майном, а саме витягнув з рюкзаку портативний зарядний пристрій, що належить потерпілій ОСОБА_11 , а також належну йому ( ОСОБА_12 ) портативну колонку. Дозволу забрати ці речі обвинуваченим не надавав.

Крім того, потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що дійсно, в той час як йому, ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , обвинувачені дозволили піти, ОСОБА_11 залишилася наодинці з ними, він чув крики з арки, а коли зазирнув то побачив, що потерпіла ОСОБА_11 лежала на спині, а ОСОБА_8 утримав її за обличчя.

Вказані покази потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтверджуються протоколом огляду від 03.12.2017 року, під час якого саме у обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено та вилучено колонку чорного кольору та зарядний пристрій ( том 1 а.с.14,15-17), які в подальшому потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та підтвердили їх належність ( том 1 а.с.149-150, том 1 а.с. 152-156) та протоколом огляду , де біля будинку АДРЕСА_7 , в присутності ОСОБА_8 , виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone», який належав потерпілому ОСОБА_12 (том 1 а.с.11).

Покази потерпілого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_39 щодо обставин кримінального правопорушення, активну участь в даному злочині обвинуваченої ОСОБА_9 , її спільних діях на пограбування з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
При цьому, свідок ОСОБА_58 , наполягаючи на своїх показах під час судового розгляду, вказувала, що саме обвинувачений ОСОБА_8 в її присутності відкрито викрав з кишені у ОСОБА_12 належний останньому мобільний телефон, а ОСОБА_7 відкрито викрав з рюкзаку колонку та зарядний пристрій, що належали потерпілим. Дозволу обвинуваченим брати речі потерпілі не надавали. При цьому, обвинувачена ОСОБА_9 керувала діями обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і це саме обвинувачена ОСОБА_9 повідомила іншим обвинуваченим про те, що ОСОБА_11 забрала з кишені у ОСОБА_8 мобільний телефон потерпілого ОСОБА_12 .

Крім того, допитані в суді потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_58 зазначили, що під час подій 03.12.2017 року вони добре розгледіли обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , так як світив ліхтар, запам"ятали їх риси обличчя, а тому під час досудового розслідування, серед пред"явлених їм для впізнання осіб, відразу впізнали обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що скоїли дане пограбування ( том 1 а.с.53-55, 56-59, 60-63,67-70, 71-73, 214-216).

Під час судового розгляду потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_58 також вказали саме на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як осіб що вчинили даний злочин.

Також допитаний у суді свідок ОСОБА_72 підтвердив те, що з компанією людей, де перебували потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебували обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В подальшому він чув крики потерпілої ОСОБА_11 , а також бачив, як потерпіла впала та знаходилась на землі, її тримав хтось з обвинувачених, ОСОБА_9 також стояла поруч з потерпілою.

Дані покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_72 не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони послідовні, детальні та взаємозв`язані між собою, при цьому будь-які підстави для оговору обвинувачених у вказаних осіб в ході судового розгляду не встановлено, оскільки, як підтвердили вказані особи в судовому засіданні, до подій вони обвинувачених не знали, ніяких стосунків з ними не підтримували, а ОСОБА_72 вказав, що познайомився з обвинуваченими лише за декілька годин до даних обставин.

Вищезазначене також спростовує версію обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника про наявність неприязні з боку потерпілої ОСОБА_11 .

Також доводи обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника про те, що потерпіла ОСОБА_11 , на їх думку, перебувала в стані алкогольного сп"яніння, або під впливом третіх осіб, а тому обумовила обвинувачену ОСОБА_9 , судом не приймається, оскільки нічим, окрім усної заяви не підтверджується, а тому є надуманою.

Таким чином, вищенаведені обставини прямо вказують на причетність до даного злочину обвинуваченої ОСОБА_9 і спростовують її доводи щодо недоведеності її участі в злочині, і також спростовують покази обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення 03 грудня 2017 року.

Про спільні умисні дії обвинувачених, попередню змову групою осіб, направлені на відкрите викрадення майна потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , поєднані із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , свідчать не лише показання допитаних потерпілих та свідків, а і поведінка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , конкретні дії кожного із обвинувачених, які характеризуються чітким виконанням певної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, активністю кожного зі співучасників, узгодженістю та спрямованістю на відкрите заволодіння майном потерпілих.

При цьому, кожен з обвинувачених, маючи реальну можливість залишити місце скоєння кримінального правопорушення, цього не зробили, погоджувалися з діями одне одного, не перешкоджали цьому, доповнюючи один одного, а тому їх дії свідчать про попередню домовленість та їх змову щодо реалізації спільного умислу, а відтак спростовує доводи обвинувачених в цій частині .

Крім того, враховуючи встановлені обставини скоєного обвинуваченими діяння, суд вважає, що умисні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були направлені саме на відкрите заволодіння майном потерпілих, поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для її життя чи здоров`я, оскільки як зазначала потерпіла ОСОБА_11 , саме внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень, вона більше не могла чинити опір, внаслідок чого обвинуваченим вдалось заволодіти мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_12 .

Тобто, враховуючи наведене, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розуміючи, що потерпіла ОСОБА_11 добровільно не віддає мобільний телефон, діючи саме з метою заволодіння даним телефоном, тобто з корисливим мотивом, тримали її, погоджуючись з діями ОСОБА_8 , який спричинив тілесні ушкодження потерпілій, щоб безперешкодно заволодіти майном і припинити опір, й, тим самим умислом обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 також охоплювалось необхідність застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 з метою заволодіння майном, оскільки в інший спосіб досягти свого єдиного злочинного результату вони не могли, що тим самим спростовує доводи обвинувачених.

Доводи обвинувачених, які зазначали, що не спричиняли потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, спростовується показами потерпілої ОСОБА_11 щодо завдання їй тілесних ушкоджень під час пограбування. Ці покази підтверджуються і висновком судової-медичної експертизи №4142 є від 11.12.2017 року щодо наявності тілесних ушкоджень, саме в тих місцях, на які вказала потерпіла - на слизовій оболонці правої та лівої щоки, що нею отримані в термін 2-4 доби до моменту огляду, тобто в термін, на який вказувала ОСОБА_11 . А також підтверджуються додатковим висновком судової -медичної експертизи про те , що локалізація та характер цих ушкоджень не суперечить механізму їх утворення під час слідчого експерименту з ОСОБА_11 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він взяв телефон потерпілого ОСОБА_12 лише подзвонити, а потім вчасно не повернув, не зважаючи на вимогу потерпілого, також судом не приймається, оскільки спростовується вищенаведеним. Крім того, допитані потерпілі , свідок ОСОБА_58 зазначали, що майном обвинувачені заволоділи відкрито, без будь-яких дозволів потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Доводи обвинуваченої ОСОБА_9 про те, що вона після цих подій не зникла з місця скоєння злочину, а намагалась шукати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залагодити ситуацію, судом не приймаються, оскільки спростовується вищенаведеними доказами, а також показами потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_39 , які вказували, що побачили ОСОБА_9 вже після того, як в них викрали майно, що тим самим свідчить про те, що злочин вже було завершено й обвинувачені на власний розсуд розпорядились викраденим майном.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, котрий на момент вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, знаходився на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом змішаний розлад емоцій та поведінки.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є його неповнолітній вік на момент вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Також, судом враховано те, що потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 не мають, не наполягали на призначенні суворого покарання, відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до скоєного.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, інформацію досудової доповіді сектору ювенальної пробації м.Дніпра, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінюється як середній, враховуючи його неповнолітній вік, умови життя й виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, думку потерпілих щодо міри покарання, відсутність з їх боку будь-який претензій матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст.75,104 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Дане покарання буде законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вироку Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2021 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_7 призначити у відповідності з правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Також, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_8 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Судом враховано і те, що потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_8 не мають, не наполягали на призначенні суворого покарання, відношення обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєного.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та думку потерпілих щодо міри покарання, відсутність з їх боку будь-який претензій матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі та звільнення останнього від відбування основного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Дане покарання буде законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд визнає обвинувачену ОСОБА_9 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Також, судом враховано те, що потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_9 не мають, не наполягали на призначенні суворого покарання, при цьому за час слухання справи у суді, ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувалась, працює.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої та думку потерпілих щодо міри покарання, відсутність з їх боку будь-який претензій матеріального та морального характеру, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі та звільнення останньої від відбування основного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Дане покарання буде законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведені експертиз по справі, суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вважає необхідним покласти їх на обвинувачених в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_73 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 6 ( шість) місяців.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетрвська від 23.02.2021 року більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_73 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки та 6( шість) місяців.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_74 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_75 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 6 ( шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_74 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_76 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_77 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 6 ( шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_76 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового кримінального правопорушення, зобов`язавши її відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази портативну колонку, зарядний пристрій, мобільний телефон «Iphone 5s» ( том 1 а.с.89) вважати повернутими власникам - потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_74 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи № 3993 від 09.12.2017 року в сумі 70 грн. 00 коп. ( том 1 а.с.79).

Стягнути з ОСОБА_16 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи №3993 від 09.12.2017 року в сумі 70 грн. 00 коп. ( том 1 а.с.79).

Стягнути з ОСОБА_13 , а у разі відсутності самостійного заробітку або доходу з законного представника ОСОБА_10 , на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи №3993 від 09.12.2017 року в сумі 70 грн. 00 коп. ( том 1 а.с.79).

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1