Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні 11-кп/4806/622/22, за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2021 про повернення прокурору обвинувального акту, щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за обвинуваченням за ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_8 за обвинуваченням за ч.5 ст.27,ч.5 ст.191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28,ч.1 ст.366 КК України у кримінальному провадженні №0000187 від 23.04.2020.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 для розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2021 визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

28.02.2022 до початку апеляційного розгляду, суддя ОСОБА_3 оголосила заяву про самовідвід у даному кримінальному провадженні, який мотивувала тим, що оскаржувана ухвала від 02.12.2021 у кримінальному провадженні №0000187, відомості про яке 23.04.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , постановлена суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 , який є її рідним братом, у зв`язку з чим вважає, що в даному кримінальному провадженні наявні обставини, передбачені п.4 ч.1 ст.75 КК України.

Заслухавши заяву та пояснення судді ОСОБА_3 з приводу заявленого самовідводу, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав заяву про самовідвід, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що заява судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.6 Європейскої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція), кожна людина має право при визначенні її громадських прав і обов`язків або будь-якого обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд його справи належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, зазначена міжнародна-правова норма, у тому числі й ст.53 Конвенції, гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

-2-

17.07.1997 Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1,2,4,7,11 відповідним Законом №474/97-ВР, визнавши її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.ст.8,9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ в Україні визнається і діє принцип верховенства права; чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших підстав, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно п.2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно вимог ст.80 КПК України при наявності обставин, передбачених ст.75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2020 для розгляду кримінального провадження №0000187, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2020 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , визначено суддю ОСОБА_9 , під головуванням якого постановлено оскаржувану ухвалу від 02.12.2021 про повернення прокурору обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 статті 6 Конвенції, ч.1 ст.21 КПК України, апеляційний суд прийшов до висновку, що з метою уникнення в учасників судового розгляду будь-яких сумнівів щодо об`єктивності судді під час розгляду даного кримінального провадження, забезпечення учасникам кримінального провадження право на справедливий суд та достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки до складу суду з розгляду кримінального провадження №0000187 від 23.04.2020 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в

-3-

суді першої інстанції входив суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_9 який, згідно заяви судді апеляційного суду ОСОБА_3 , є її рідним братом, а тому заява судді ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.8,9,22,55,64 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 №1906-ІУ, ст.ст.21,75,81,82,405 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Кримінальне провадження 11-кп/4806/662/21 (справа №308/11017/20) щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за обвинуваченням за ч.5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України та ОСОБА_8 за обвинуваченням за ч.5 ст.27,ч.5 ст.191, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2021 про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000187 від 23.04.2020 передати на повторний автоматизований розподіл для заміни судді ОСОБА_3 іншим суддею в порядку ст.35 КПК України.

Розгляд в апеляційній інстанції кримінального провадження 11-кп/4806/662/21 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зв`язку із заміною судді, відкласти на інший день та час.
Про прийняте рішення повідомити учасників судового розгляду.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: