Справа № 462/4411/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/691/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку письмового апеляційного провадження у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 липня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000115 від 10 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 )),
в с т а н о в и л а :
ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 5 липня 2021 року клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) - задоволено.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) на 60 днів, а саме, до 02 вересня 2021 року, включно.
Не погоджуючись з ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 5 липня 2021 року обвинувачений та його захисник подали апеляційну скаргу в якій просять скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі: домашній арешт, заставу або особисте зобов`язання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є незаконною та необґрунтованою.
Зазначають, що суд при постановленні даної ухвали не дослідив всіх обставин кримінального провадження, висновок суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) не підтверджуються та спростовуються матеріалами клопотання сторони обвинувачення.
Зазначає, що сторона обвинувачення не посилається у своєму клопотанні на докази які підтверджують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та не довела обґрунтованість підозри.
Наголошує, що обвинувачений в повній мірі дотримувався вимог запобіжного заходу, не порушував покладених на нього обов`язків, завжди вчасно з`являвся на всі виклики органу досудового розслідування та суду, не має намірів перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від суду.
Зазначає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України суттєво зменшилися, а нових ризиків не появилося з часу застосування запобіжного заходу.
Наголосив, що органами досудового розслідування не обґрунтована підозра ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема не вказано в який спосіб і чи причетний ОСОБА_6 ( ОСОБА_10 ) до переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу героїну через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю.
14 вересня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява від підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) про розгляд апеляційної скарги без його участі та участі його захисника, повідомив, що апеляційну скаргу підтримує, окрім того 15 вересня 2021 року від прокурора ОСОБА_11 поступило клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Оскільки всі учасника процесу належним чином повідомлені, в апеляційні скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, а також прокурор, підозрюваний та його захисник просять проводити розгляд справи без участі сторін, колегія суддів вважає за можливе продовжити розгляд справи в письмовому апеляційному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Так, як слідує з матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Залізничному районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 10 грудня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27- ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ОСОБА_16 ( ОСОБА_17 ) і ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.
Ухвалою суду першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 2 вересня 2021 року включно.
Під час розгляду клопотання колегією суддів першої інстанції встановлено, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) разом з іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні №0000115 від 10 грудня 2020 року обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, враховано обставини вчинення кримінальних правопорушень.
Також колегією суддів першої інстанції враховано необхідність забезпечення своїм рішенням не тільки поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, адже останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, які спрямовані проти здоров`я нації та вчинені умисно, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства. На підставі наведеного місцевий суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ). Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строків тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) колегія суддів місцевого суду враховувала не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Стосовно доводів сторони захисту про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, то зазначені обставини підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті, а тому покликання захисника на відсутність доказів його вини, як на підставу для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, є необґрунтованими.
Твердження апелянта про необхідність застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу колегією суддів до уваги не береться, з огляду на таке.
Так, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Тобто застосування альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, якому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів є правом, а не обов`язком суду.
З огляду на те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) обвинувачується у скоєнні кількох особливо тяжких злочинів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів з корисливих мотивів, такі мають надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, що зумовлює настання тяжких наслідків для суспільства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про неможливість застосування щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 липня 2021 року, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 406, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 5 липня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4