Справа № 184/565/20
Номер провадження 1-кп/184/55/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 19.02.2020 року №0000101 від 11.02.2020 року, відносно обвинуваченого: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має; непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше судимий:
-27.03.2007 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 13.03.2008 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 рік 3 місяці позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 27.03.2007. До відбуття - 4 роки 3 місяці позбавлення волі;
- 03.10.2016 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 03.06.2019 звільнений з Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» по відбуттю строку покарання;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини.

10.02.2020 приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 перебував у квартирі АДРЕСА_3 , де він мешкав зі своїм раніше знайомим ОСОБА_5 .

Перебуваючи у вищевказаній квартирі ОСОБА_3 та скориставшись тим, що він залишився сам у квартирі, у ОСОБА_3 виник злочинний намір на таємне викрадення майна, а саме двох 3-Д картин та двох настінних годинників, належних потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , знаходячись у вищевказаній квартирі, в цей же день та час, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись у тому, що його дій ніхто не бачить, взяв дві 3-Д картини та два настінних годинника, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поклав у пакет та зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1 000 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 19.02.2020 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 знаходився у квартирі АДРЕСА_4 , де разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 .

В цей же день та час у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння майном, що належить ОСОБА_7 , шляхом обману, а саме - мобільним телефоном Нuаwеi y6 (іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 ).

В цей же день, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ввів у оману малолітню дочку потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та під вигаданим приводом попросив у останньої мобільний телефон Нuаwеi y6 іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 ), ніби то для того, щоб віддати мобільний телефон ОСОБА_9 , який являється співмешканцем ОСОБА_7 . Будучи введеною в оману, малолітня ОСОБА_8 , не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , добровільно віддала йому мобільний телефон Нuаwеi y6 іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 ), вартістю 5 166 гривень 70 копійок.

В цей же день та час, знаходячись у вищевказаному місці, ОСОБА_3 , не маючи наміру повернути мобільний телефон власнику, повторно, з корисливих спонукань, шляхом обману, незаконно заволодів мобільним телефоном Нuаwеi y6 іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 ), вартість якого складає 5 166 гривень 70 копійок

Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального праовопрушення зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 5 166 гривень 70 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що він дійсно 19.02.2019 року ввів у оману малолітню дочку потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та під вигаданим приводом попросив у останньої мобільний телефон Нuаwеi y6 іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 ), ніби то для того, щоб віддати мобільний телефон ОСОБА_9 , який являється співмешканцем ОСОБА_7 . Однак наміру повернути мобільний телефон не мав, після чого в розпорядився телефоном на власний розсуд. Крім того він підтвердив, що 10.02.2020 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 викрав дві 3-Д картини та два настінних годинника, які належать ОСОБА_6 .. У скоєному розкаявся та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно та за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до не тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, а також обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, матеріальні збитки потерпілій особі повністю відшкодовані, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши обвинуваченого від реального відбування призначеного покарання з іспитовим строком, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України, вважає, що витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох річного іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази по справі мобільний телефон Нuаwеi y6 іmei: НОМЕР_1 , іmei2: НОМЕР_2 після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_7 , дві 3-Д картини та двоє настінних годинників, після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1