Справа № 589/591/21
Провадження № 1-кп/589/452/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2021 року м.Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шостка Сумської області, громадянина України, розлученого, офіційно не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18.08.2020 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 194 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В один з днів наприкінці липня - початку серпня 2020 року, в денний час, ОСОБА_4 , знаходячись з дозволу власника ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку майна останнього. Після цього, маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, користуючись відсутністю власника квартири, шляхом вільного доступу викрав належну ОСОБА_5 газову колонку марки «RODA» з кухні вказаної квартири, вартістю 1300 грн. Після чого ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, в один з днів наприкінці липня-початку серпня 2020 року, в денний час, ОСОБА_4 вирішив повторно вчинити крадіжку майна ОСОБА_5 з вказаної квартири. З цією метою ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, користуючись відсутністю власника квартири, шляхом вільного доступу, вкрав належну ОСОБА_5 газову плиту марки «Харків», вартістю 510 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, показав, що проживав в квартирі АДРЕСА_3 , яку винаймав у ОСОБА_5 останні 5 років. В квартирі були ненадійні вхідні двері, на що він неодноразово вказував власнику, проте останній на це ніяк не реагував, внаслідок чого у нього

( ОСОБА_4 ). викрали належне йому майно, побутову техніку, що були в цій квартирі, і злодіїв не знайшли і досі. Перебуваючи через це в скрутному матеріальному становищі та не маючи на той час заробітків, він виніс з квартири газову колонку та газову плиту, які сдав на металобрухт, а кошти витратив на власні потреби. У вчиненому розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, суд, призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, перше з яких - ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком, а друге - ч. 2 ст. 185 КК України нетяжким злочином, а також особу обвинуваченого, який на час вчинення вказаних правопорушень судимостей не мав, за місцем мешкання відносно обвинуваченого скарг не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

Також суд враховує позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, і обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає обставинами, які пом`якшують покарання: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вказане, особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, та в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, та остаточно призначивши покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, (оскільки кримінальні правопорушення вчинено до ухвалення вироку Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2020) у виді позбавлення волі.

Суд, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності даних про причетність обвинуваченого до вчинення інших кримінальних правопорушень за більш ніж рік або іншої неналежної поведінки, вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Вказане відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленого в постанові від 23.09.2019 в справі № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19, що кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК,суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Також зазначене відповідає позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 справа N 760/26543/17, провадження N 51 - 3600 кмо 20, згідно з якою застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань, передбачених ст. 70 КК України, не допускається у разі, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Клопотань про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

Цивільний позов не заявлявся.

Підтвердження наявності речових доказів суду не надано.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком на 120 годин;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2020, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 2 роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 490 грн 35 копійок в рахунок відшкодування вартості проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1