КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2021 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Визначено строк дії ухвали про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою 60 днів, тобто до 23.10.2021 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник вказувала на недоведеність прокурором того, що більш м`який запобіжний захід не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 .
Також, органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема апелянт зазначала, що посилаючись можливість ОСОБА_7 вливати на свідків та потерпілих, знищити, приховати чи пошкодити докази, стороною обвинувачення не вказано механізму, схеми чи осіб, через яких такі дії підозрюваним можуть бути вчинені.
Крім того, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджена жодним фактом та спростовується характеристиками ОСОБА_7 , а також відсутністю у нього судимостей.
У клопотанні слідчого та під час промови прокурора у суді першої інстанції не порушувалось питання про можливість не визначення розміру застави.
Ураховуючи стан здоров`я дружини ОСОБА_7 , яка є непрацездатною та перебуває на його утриманні, захисник вважала за необхідне визначити підозрюваному заставу у мінімальному розмірі.
Підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень є необґрунтованою, зокрема має суттєві помилки в інформації про судимість та не містить об`єктивної сторони кримінального правопорушення за ст. 186 КК України, а також у повідомленні про підозру відсутня інформації щодо місця, часу вчинення кримінальних правопорушень та кола учасників кримінальних правопорушень.
Захисник вказувала на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, а тому посилання у повідомленні про підозру на те, що він, будучи 05.08.2019 притягнутим до кримінальної відповідальності Бориспільським ВП ГУНП у Київській області та повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, повторно вчинив ряд кримінальних правопорушень, є помилковим, оскільки постановою прокурора кримінальне провадження за ч. 3 ст. 187 КК України закрито.
На думку захисника, додані до клопотання слідчого докази містять ознаки недопустимості, зокрема із заяв потерпілих про вчинення щодо них кримінального правопорушення та із протоколів їх допитів не вбачається застосування щодо них насильства з боку підозрюваних.
ОСОБА_7 має постійне місце проживання у місті Києві, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 25.03.2021, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 186 КК України.
Згідно даних протоколу затримання, 28.05.2021 о 20 год. 34 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
29.05.2021 о 13 год. 43 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 189 КК України, у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 146 КК України, у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто до 25.07.2021.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від від 21.07.2021 продовжено раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування тривалістю 40 днів, тобто 29.08.2021.
Постановою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 від 29.07.2021 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000250 та № 0000496 об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000250.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000250 від 25.03.2021 до 6 місяців.

20.08.2021 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням від 19.08.2021, погодженим прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 ,в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, терміном на 60 днів, тобто до 28.10.2021, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, не визначати підозрюваному розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.08.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою без визначення розміру застави.
Визначено строк дії ухвали про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою 60 днів, тобто до 23.10.2021 включно.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України,є обґрунтованою.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (процесуальних) дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим, а саме: витребувати висновки призначених дактилоскопічних, молекулярно-генетичних та товарознавчих експертиз; встановити та допитати у якості свідків осіб, яким відомі обставини про вчинення вказаних кримінальних правопорушень; долучити до матеріалів кримінального провадження, протоколи, доручення, клопотання слідчого та ухвали Київського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій та додатки до них, попередньо знявши гриф таємності; виконати ухвали слідчого судді від 06.07.2021 та отримати тимчасовий доступ до інформації, яка міститься в операторів мобільного зв`язку та інформації, яка становить банківську таємницю; провести огляд та аналіз інформації отриманої в операторів мобільного зв`язку; за результатами отриманих експертиз додатково допитати підозрюваних з приводу обставин вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень; витребувати матеріали, які характеризують осіб підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні; за результатами інформації отриманої за результатами тимчасового доступу до речей та документів провести інші слідчі (розшукові дії), в проведені яких виникне необхідність; провести огляд відеозаписів; встановити інших осіб, котрі причетні до вчинення вказаних кримінальних правопорушень; перевірити підозрюваних на причетність до вчинення інших кримінальних правопорушень; встановити інші кримінальні правопорушення, до яких причетні підозрювані; повідомити кінцеву підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 ; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речові докази у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілих свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити речові докази у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.
Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, їх підвищену суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Обставини, на які посилається захисник у апеляційній скарзі, зокрема те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у місті Києві, раніше не судимий, про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, має міцні соціальні зв`язки, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, проте не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатніми підставами для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Твердження апелянта про те, що слідчим суддею невмотивовано неможливість запобігти встановленим у справі ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги про можливість визначення підозрюваному розміру застави, є безпідставними, оскільки, як убачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України, поєднаних із погрозою застосування насильства, що у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, дає обгрунтовані підстав для слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, згідно якого, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності об`єктивної сторони кримінального правопорушення за ст. 186 КК України, відсутності у повідомленні про підозру відомостей про місце, час вчинення кримінальних правопорушень та кола учасників кримінальних правопорушень, наявності суттєвих помилок в інформації про судимість підозрюваного, а також те, що додані до клопотання докази містять ознаки недопустимості, є передчасними.
Вказані обставини підлягають встановленню та перевірці під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду справи по суті.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3