Справа № 359/9910/20
Провадження № 1-і/359/2/21
У Х В А Л А

про продовження дії запобіжного заходу
05 квітня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000163, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє 20.11.2014 року вироком Солом`янського районного суду міста Києва за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, -

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
14.12.2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи головуючим було призначено суддю ОСОБА_7 . Після чого було проведено підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_4 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, відповідно до ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2021 року, був продовжений на 60 діб, тобто до 05.04.2021 року включно.

Оскільки строк тримання під вартою, встановлений обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду, закінчується 5 квітня 2021 року, однак судове провадження по даному кримінальному провадженню ще не закінчено, прокурором ОСОБА_6 заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Разом з тим, згідно розпорядження, за підписом керівника Бориспільського міськрайонного суду Київської області, № 57 від 05.04.2021 року, суддя ОСОБА_7 перебуває на лікарняному з 31.03.2021 року, що унеможливлює його участь у розгляді вищезазначеного клопотання.

Як зазначено у абз. 5 п. 20-5 Розділу ХІ КПК України «Перехідні положення», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 35 КПК України, на підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 57 від 05.04.2021 року та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2021 року, суддю Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 визначено головуючим суддею у розгляді клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Як вбачається з вищезазначеного клопотання прокурора, останній вказує на доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , обґрунтувавши це подальшим існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, прокурор вважає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, один з яких нетяжкий, а інший тяжкий, враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні обвинуваченим злочинів та тяжкість покарання, яке йому загрожує, а також із урахуванням характеризуючих даних про особу обвинуваченого, останній зможе переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останні дали показання, які викривають обвинуваченого у вчиненні злочину. Також ОСОБА_4 може вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки останній раніше неодноразово судимий, зокрема і за вчинення аналогічних злочинів. Ці обставини в сукупності свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому інший більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. На підставі викладеного, прокурор просив продовжити термін запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження тримання ОСОБА_4 під вартою. В обґрунтування своїх заперечень, вважав за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченому із тримання під вартою на альтернативний, більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою, а саме: особисте зобов`язання. Так, стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також факт того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, та ознайомившись з наявними матеріалами клопотання і кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, згідно п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 р., рішення "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р.).

Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого та нетяжкого злочинів. При цьому, один із злочинів у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , спрямований проти життя та здоров`я особи, вчинений із застосуванням насильства, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.
Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим, з метою уникнення покарання, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений буде вживати заходів для переховування від суду.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований в іншому регіоні, та не має місця постійного проживання, ні де офіційно не працює, корисно-суспільною працею не займається, неодружений, на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку. Ці обставини свідчать про те, що під впливом тяжкості покарання, яке йому загрожує, він може переховуватись від суду.
Також ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема і за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, що підтверджується довідкою спецперевірки. Вказані злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , останній вчинив в незначний проміжок часу після відбуття реального покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин, маючи незняті та непогашені судимості у встановленому законом порядку.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив зазначені кримінальні правопорушення у час, коли відносно нього Жашківським районним судом Черкаської області вже розглядався обвинувальний акт за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, але він на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 є нестабільною та свідчить про його схильність до кримінально-караної діяльності та антисоціального способу життя.
При цьому, суд також враховує, що вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 зупинено ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області, у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_4 . Це в свою чергу вказує на те, що ОСОБА_4 ухилявся від виконання, покладених на нього обов`язків КПК України, як на обвинуваченого.

Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття обвинуваченим ОСОБА_4 спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не маючи джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, будучи неодноразово судимим, серед іншого за злочини проти власності, може продовжити вчиняти інші злочини, зокрема і аналогічні злочини, у вчиненні яких він обвинувачується.

Крім того, враховуючи фактичні обставини за яких обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, характер вчинених злочинів та спосіб їх вчинення, а також те, що один із злочинів спрямований проти здоров`я особи, суд вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення ним можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які наданий момент і ще не допитані.

Враховуючи вище зазначене, а також фактичні обставини за яких обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що ризики, які враховувались судом раніше, не зменшились та продовжують існувати.

Ці обставини в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , він буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків чи вчинить інше кримінальне правопорушення.

При цьому відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а тому виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження терміну дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, оскільки раніше закінчити судовий розгляд даного кримінального провадження не надається можливим, з огляду на кількість проведених процесуальних дій в даному провадження, на момент розгляду цього клопотання.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належний рівень гарантії доброчесної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому будь-яких обставин, які б могли свідчити про можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який, зокрема на особисте зобов`язання, на чому наполягала сторона захисту, за відсутності достатніх стримуючих факторів для обвинуваченого, або які б запобігали ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України, встановлено не було. Тому доводи сторони захисту з цього приводу є необґрунтованими. Змінювати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, суд за наведених вище підстав, вважає недоцільним.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти суд, та може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 331, 372, 376, 392, 395 КПК України, суддя

постановив:
Клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, з утриманням останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 встановити до 24 год. 00 хв. 03 червня 2021 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали здійснено 07 квітня 2021 року о 17 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1