Номер провадження: 11-сс/813/780/21
Номер справи місцевого суду: 947/186/21 1-кс/947/1857
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2021, якою накладено арешт на майно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України по кримінальному проваджені №0000960 від 29.05.2020,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом першої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в рамках кримінального провадження № 0000960 від 29.05.2020, задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на Ѕ нежитлового приміщення офісу-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права розпорядження вказаним майном.
Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що у кримінальному провадженні №0000960, ОСОБА_7 08.10.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та зважаючи на положення ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов до переконання, що в цілях запобігання можливості відчуження майна, враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно підлягає конфіскації, а також беручи до уваги правове обґрунтування клопотання слідчого, клопотання про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначив, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм кримінального процесуального кодексу України з наступних підстав:
- слідчим суддею в ухвалі не зазначено, яка саме необхідність була розглядати клопотання слідчого без повідомлення та присутності підозрюваного та його захисника;
- слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 був затриманий в жовтні 2020 року та знаходився під заставою і у останнього було достатньо часу для відчуження власного майна, але він цього не зробив, у зв`язку з тим, що він не вчиняв кримінальне правопорушення, зазначені обставини не взяті слідчим суддею до уваги;
- ОСОБА_10 дізнався про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, а саме 26.04.2021. Копія ухвали від 12.02.2021 ОСОБА_7 не була вручена та не надіслала поштою, чим порушено ч. 7 ст. 173 КПК України.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Окрім того, в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просив поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 12.02.2021, оскільки підозрюваний не був присутнім під час розгляду клопотання слідчого, копію судового рішення не отримував, а дізнався про існування рішення про накладення арешту на його майно лише 26.04.2021 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 відповідно до матеріалів кримінального провадження не викликався в судове засідання для розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на належне йому майно, матеріали провадження не містять відомостей про надсилання та отримання ним копії оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, вважає, що ним не був пропущений такий строк та він не потребує поновлення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції власник майна ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Положеннями ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, в повній мірі дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.
Так, слідчий у клопотанні зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000960 від 29 травня 2020 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
08.10.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержанні службовою особою неправомірної вигоди в значному розмірі для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, з використанням наданої їй влади чи службового становища, яке поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
11.02.2021 слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №242691469 від 02.02.2021 ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 та на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ нежитлового приміщення офісу-магазину розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
При цьому, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а метою накладення такого арешту є виконання завдань кримінального провадження, а саме можливої конфіскації майна, як виду покарання у разі визнання судом ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину. Окрім того, слідчий зазначив, що майно, яке належить підозрюваному може бути приховане, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено, відчужено ОСОБА_7 його близькими родичами та/або іншими особами за проханням власника майна, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України вказує на існування підстав щодо накладення арешту на таке майно.
Зазначені обставини були враховані слідчим суддею під час постановлення ухвали, а також обґрунтовано зазначено, що вищезазначене майно може бути предметом конфіскації у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкриміновано злочину.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, ОСОБА_7 був затриманий в жовтні 2020 року та знаходився під заставою і у останнього було достатньо часу для відчуження власного майна, але він цього не зробив, та зазначені обставини не взяті слідчим суддею до уваги, є передчасними, оскільки слідчий суддя зазначив у мотивувальній частині ухвали, що арешт метою накладення арешту на майно є його можлива конфіскація як виду покарання. Більш того, на момент подання захисником апеляційної скарги, обвинуваченому вже повідомлено про завершення досудового розслідування, що вказує на наявність у прокурора процесуального керівника достатніх підстав вважати зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту. А тому, такий захід забезпечення кримінального провадження, на думку апеляційного суду, забезпечить досягнення дієвості цього провадження.
З приводу доводів захисника ОСОБА_8 з приводу не зазначення в ухвалі слідчого судді необхідності розгляду клопотання слідчого без повідомлення та присутності підозрюваного та його захисника, апеляційний суд зазначає, що в матеріалах провадження міститься заява ст. слідчого в ОВС ОСОБА_9 щодо розгляду клопотання про арешт майна без участі слідчого, а також зазначено, що сторона захисту повідомлено про розгляд клопотання слідчим суддею (а.п. 60).
Посилання захисника на те, що слідчий суддя не виконав вимоги абз. 2 ч. 7 ст. 173 КПК України щодо не відправлення підозрюваному, щодо майна якого вирішувалось питання про накладення арешту, копії ухвали від 12.02.2021 є слушними, однак зазначені порушення не вплинули на прийняте слідчим суддею рішення по суті клопотання та не є такими, що є безумовною підставою для скасування судового рішення. Окрім того, судом апеляційної інстанції апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу слідчого судді прийнята до розгляду, чим відновлене порушене право підозрюваного на апеляційне оскарження такого рішення.
Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на вище викладене у всій своїй сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою та обґрунтованою і такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.02.2021, якою по кримінальному провадженню №0000960 від 29.05.2020 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та на Ѕ нежитлового приміщення офісу-магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права розпорядження вказаним майном залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4