Номер провадження: 11-кп/813/936/21
Номер справи місцевого суду: 519/1081/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Южного міськсуду Одеської області від 16.12.2020 стосовно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 12.05.2020 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, 69, 70, 72 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., яке на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно від вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2020.
Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, наприкінці серпня 2019 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в полі неподалік села Сичавка Лиманського району Одеської області, побачив ростучі рослини конопель, котрі містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Надалі, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою незаконного придбання, виготовлення та подальшого зберігання, без мети збуту, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, умисно зірвав та залишив при собі, тим самим умисно, незаконно придбав рослини конопель, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, які в подальшому переніс при собі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де в приміщенні квартири висушив та подрібнив рослини конопель, а тим самим виготовив речовину рослинного походження у висушеному та подрібненому стані, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Після чого ОСОБА_8 виготовлений наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, розфасував в 27 полімерних сейф-пакети та став незаконно зберігати при собі для особистого вживання без мети збуту.
30.09.2019 в період часу з 22 год. 40 хв. до 23 год. 10 хв., слідчим СВ Южненського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої поблизу 1 під`їзду багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_4 , під час проведення якого, в присутності понятих, громадянин ОСОБА_8 , з правого та лівого карманів одягнених на ньому штанів, дістав та виклав на землю 27 полімерних прозорих сейф-пакетів, наповнених речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, котра є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом.

Видана громадянином ОСОБА_8 під час проведення огляду місця події від 30.09.2019 речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, загальною масою 61,48 г, у 27 полімерних пакетах, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Загальна маса канабісу у висушеному стані становить 56,30 г.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Комінтернівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає зміні у частині призначеного покарання з огляду на те, що оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин до постановлення вироку Суворовським районним судом м. Одеси від 12.05.2020, суд при призначенні покарання мав би керуватися ч. 4 ст. 70 КК України.

Посилаючись на викладене, прокурор ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити, в частині призначеного покарання, резолютивну частину вироку доповнити призначенням покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. Вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 12.05.2020 відносно ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України та на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.
В судове засідання апеляційного суду захисник і обвинувачений не з`явилися, були повідомлені про дату і час судового засідання належним чином. На адресу апеляційного суду повернулися повістки у зв`язку із відсутністю адресатів за вказаними адресами. Таким чином, оскільки апеляційним судом вжиті були заходи щодо належного повідомлення захисника і обвинуваченого про час судвого засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано в повній мірі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 був раніше засуджений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2020 за ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, 69, 70, 72 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_8 засуджено оскаржуваним вироком Южного міськсуду Одеської обл. від 16.12.2020 за ч. 1 ст. 309 КК України до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., вчинене ним в серпні вересні 2019 року, тобто до ухвалення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки за попереднім вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 12.05.2020 ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, а за оскаржуваним вироком йому призначено покарання, яке він має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким ОСОБА_8 призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Аналогічний висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України зробив Верховний Суду у постанові об`єднаної палати від 15.02.2021 (справа № 760/26543/17).

За таких обставин, суд 1-ої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного вироку правильно зазначив про самостійне виконання вироку Суворовського райсуду м. Одеси від 12.05.2020, яким ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 306, ч. 3 ст. 307, 69, 70, 72 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, а відтак правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тож апеляційна вимога прокурора про необхідність доповнення резолютивної частини вироку посиланням на призначення покарання на підставі ч. 4 ст.70 КК України є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду 1-ої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Южного міськсуду Одеської області від 16.12.2020, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4