Єдиний унікальний № 500/8050/18
Провадження № 1-кп/946/268/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

21 липня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002375, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, з середньої освітою, не одружений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: Одеська область Ізмаїльський район с. Озерне постійного місця проживання не має, раніше судимий:

-01.09.1986 року Ізмаїльським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 206 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;
-13.04.1988 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 206, 141 ч. 2, 42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 22.04.2008 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 118 КК України до 2 років позбавлення волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
20 липня 2021 року від прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури надійшло до суду клопотання, яке вона підтримала у судовому засіданні, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що на даний час обирати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не доцільно у зв`язку з тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України не зменшились, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може переховуватись від суду, про що свідчить те, що він позбувся речей після вчинення зазначеного кримінального правопорушення, зник з місця події, тим самим може перешкоджати кримінальному провадженню або з урахуванням тяжкості скоєного злочину та кількості нанесених ударів ножом, раніше притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із заподіянням смерті іншій людині, що характеризує його як жорстку особистість, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі аналогічного характеру, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні залишили питання щодо продовження строку тримання під вартою на розгляд суду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню і обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, з таких підстав.
Так, згідно п. 1 абз. 6 Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) № 558-ІХ від 13.04.2020 року (далі- ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення») встановлено у разі неможливості, у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьої статті 35 КПК України, або розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд зазначеного клопотання в одноособовому складі суддею ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 3, 5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п.219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти ОСОБА_6», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).
Суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, те, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного місця проживання. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 .
Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, не зникли, є підстави вважати, що він може переховатися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.
Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі він може ухилитися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому, незважаючи на існування презумпції невинуватості, інтереси правосуддя переважають інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченими ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, до 17 вересня 2021 року.
Керуючись ст.ст.199, 205, 331, 370, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинувачуваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на строк, що не перевищує 60 днів, до 17 вересня 2021 року.
Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 17 вересня 2021 року.
Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської окружної прокуратури, захиснику обвинуваченого ОСОБА_4 до відома.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1