Справа № 581/179/21
Провадження № 1-кп/581/15/21
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2021 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому розгляді в залі суду в сел. Липова Долина кримінальне провадження № 0000037, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Московське Липоводолинського району Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною освітою, неодруженого, не перебуваючого на «Д» обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра, непрацюючого, дітей на утриманні не маючого, ідентифікаційний номер платника податків суду не відомий, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в :

Сутність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та зміст угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим та потерпілою.

Орган досудового розслідування та прокурор обвинувачують ОСОБА_4 у вчиненні протиправного діяння, що виразилося в тому, що 13 грудня 2020 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_3 , вирішив умисно, незаконно проникнути до даного житла. Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, без відриву в часі, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власниці ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що остання відсутня в своєму домоволодінні, ОСОБА_4 підійшов до її будинку та, вийнявши скло з бокового вікна, потрапив до середини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , в якому вона проживав до 16 грудня 2020 року, чим порушив право останньої на недоторканість житла.

За вчинені умисні, протиправні дії, які виразилися в незаконному проникненні до житла, яке належить па праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме у порушенні недоторканності житла.

У ході досудового розслідування між потерпілою та підозрюваним підписано угоду про примирення. За умовами даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 примирився та вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 , повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за вчинений ним злочин, а саме: за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, отримана від обвинуваченого згода на призначення саме такого виду покарання, обвинувачений визнав винуватість у вчиненому злочині.

Позиція сторін кримінального провадження відносно підписаної між потерпілим та обвинуваченим угоди примирення

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про примирення потерпілої з обвинуваченим, підтвердив беззастережне визнання ОСОБА_4 факту вчинення ним інкримінованого йому проступку, наявності щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставини, які обтяжують покарання, узгодженого між сторонами виду покарання, яке взмозі виконати обвинувачений, роз`яснення йому відповідних наслідків затвердження даної угоди, наявність дійсного волевиявлення обвинуваченого на укладення зазначеної угоди.

ОСОБА_4 суду підтвердив, що він визнає себе винуватим у тому, що незаконно проник до житла потерпілої. Підтвердив, що він із потерпілою підписав угоду про примирення, на нього ніхто не тиснув при її підписанні, погоджується з покаранням у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ч. 2 ст. 75 КК України його звільнення від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала необхідність затвердження судом угоди про примирення, підтвердила її дійсне волевиявлення та добровільність в її укладенні.

Норми, права, які підлягають застосуванню при затвердженні угоди про примирення

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Частиною 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

У ст. 471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України якщо угоду досягнуто обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Висновки суду з приводу угоди про примирення, укладеної між підозрюваним та потерпілим

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обставини кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, поданої на затвердження суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження вказаної угоди про примирення, виходячи з наступного.

При перевірці даної угоди, з`ясуванні обставин провадження, суд дійшов висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому діяння, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, мав місце, таке діяння згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, сутність обвинувачення, вид покарання, фактичну можливість виконання ним покладених на нього обов`язків, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався в тому, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що згоден виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, також підтвердив факт вчинення ним протиправного діяння за вищенаведених обставин; встановлена добровільність сторін по укладенню даної угоди, тобто те, що її підписання не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вищеустановлені дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України, як порушення недоторканності житла, та відповідно суд визнає доведеним пред`явлене цій особі обвинувачення.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, з покладанням додаткових обов`язків на обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки останнє відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України, установлена наявність двох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого.

Кримінальним проступком матеріальної шкоди не заподіяно.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення, укладену 26 березня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання за цим законом у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим і обвинуваченим про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1