КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 4 ст. 187; п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ з ДУ "Київський
слідчий ізолятор"),

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 10 липня 2021 року включно. В задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт було відмовлено.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час, не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , постановити нову ухвалу, обравши обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначив, що відповідно до приписів ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого не повинен перевищувати 12 місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочинів. Разом з тим, 29 травня 2021 року збігає 12-ти місячний строк перебування ОСОБА_6 під вартою, протягом якого він обмежений у правах та свободах, що є порушенням принципу поваги до свободи особистості, а подальше перебування підозрюваного під вартою буде суперечити п.п."с" п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та правової держави, оскільки час, який обвинувачений перебуває під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю висунутого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які на даний час не є доведеними.

Також апелянт вважає, що прокурором не доведена наявність такого ризику, як переховування від суду, оскільки посилання прокурора на те, що ОСОБА_6 після скоєння ним кримінальних правопорушень зник з місця події, намагаючись уникнути покарання за вчинене та приховати сліди злочину, є безпідставним, оскільки сторона захисту володіє неспростовними доказами невинуватості ОСОБА_6 , оскільки вбивство потерпілого було вчинено іншим обвинуваченим, а дії ОСОБА_6 пов`язані з приховуванням злочину, здійснені під психологічним тиском іншого обвинуваченого поєднаними з погрозами фізичною розправою.
При цьому, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінується його підзахисному, і яке передбачає кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, сама по собі, не може бути підставою для застосування відносно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Крім того, апелянт зазначає, що поза увагою суду залишились дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, від явок до органу досудового розслідування чи суду не ухилявся, має міцні соціальні зв`язки, за місцем свого проживання характеризується позитивно, має незадовільний стан здоров`я. В умовах тримання під вартою ОСОБА_6 не може бути надано належної медичної допомоги, у зв`язку з чим значно погіршився стан його здоров`я.
Захисник також звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має намір надати викривальні показання, розкаюється у вчиненому злочині, проте суд тривалий час фактично не здійснює судовий розгляд через відсутність часу та велику завантаженість, при цьому тривалий термін перебування його підзахисного під вартою не є виправданим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так, суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження оскільки, як вважає суд, застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, позаяк відображені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину є свідченням того, що обставини, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не відпали і рівень суспільної небезпеки обвинуваченого ОСОБА_6 є настільки високим, що на даний час унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж існуючий, а тому, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Посилання захисника на те, що, відповідно до приписів ст. 197 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого не повинен перевищувати 12 місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочинів, при цьому 29 травня 2021 року збігає 12-ти місячний строк перебування ОСОБА_6 під вартою є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки ч. 3 ст. 197 КПК України передбачає, що сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого не повинен перевищувати дванадцяти місяців під час досудового розслідування, а не судового розгляду.
Крім того, посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що оскаржувана ухвала є такою, що суперечить вимогам чинного закону, оскільки на даний час обраний його підзахисному запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства, вимогам Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та сучасним підходам, закріпленим нині діючим кримінальним процесуальним законом, не можуть бути визнані обґрунтованими та давати підстави для скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для визнання її незаконною або необґрунтованою.
Посилання захисника на те, що прокурором не доведена наявність такого ризику, як переховування від суду, є безпідставними, оскільки, як вбачається з клопотання прокурора, даний ризик прокурором обґрунтований належним чином та зазначено, що обвинувачений не має утриманців, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин може переховуватися від суду.
При цьому посилання захисника на те, що сторона захисту володіє неспростовними доказами невинуватості ОСОБА_6 , оскільки вбивство потерпілого було вчинено іншим обвинуваченим, а дії ОСОБА_6 пов`язані з приховуванням злочину, здійснені під психологічним тиском іншого обвинуваченого поєднаними з погрозами фізичною розправою є неспроможними, позаяк на стадії судового розгляду кримінального провадження суд позбавлений можливості давати оцінку обґрунтованості підозри, яка висувалась обвинуваченому, а також оцінювати обставини щодо підстав затримання обвинуваченого, оскільки ці питання можуть бути предметом розгляд лише при обранні запобіжного заходу, а при продовженні строку дії запобіжного заходу суд перевіряє лише обставини щодо наявності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок, викладений в ухвалі суду щодо продовження ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а тому доводи захисника на те, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке інкримінується його підзахисному сама по собі, не може бути підставою для застосування відносно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою є безпідставними.
Крім того, посилання апелянта на те, що поза увагою суду залишились дані про особу обвинуваченого, та його незадовільний стан здоров`я є необґрунтованими, оскільки при вирішення питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання суд враховував зазначені обставини, зокрема і те, що в розпорядження суду не надано доказів, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО.
Доводи апеляції захисника щодо намірів ОСОБА_6 надати викривальні показання, розкаяння обвинуваченого у вчиненому злочині та тривалість часу, протягом якого суд не здійснює судовий розгляд через відсутність часу і велику завантаженість, а також на тривалий термін перебування його підзахисного під вартою не можуть бути підставами для скасування ухвали суду про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи наявність ризиків, викладених в ухвалі суду, що є єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не цілодобовий домашній арешт, як просить захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду, відтак не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286, ч. 4 ст. 187; п. п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №752/25025/20

Провадження №11-кп/824/2718/2021 Категорія КК: ч. 2 ст. 115 КК України
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1