Провадження № 1-кп/161/242/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 15 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000285 від 13.09.2017, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт.Цумань Ківерцівського району Волинської області, громадянин України, без освіти, одружений, не працює, є особою з інвалідністю ІІ групи, проживає в АДРЕСА_1 , несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.369 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 , в період часу з 22.09.2017 по 28.09.2017 в м.Луцьк Волинської області пропонував та надав неправомірну вигоду слідчому слідчого відділу Луцького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 , посада якої відноситься до службових осіб, що займають відповідальне становище, в сумі 2700 грн. та 100 доларів США за вирішення питання про непритягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 (племінниця обвинуваченого ОСОБА_3 ), в кримінальному провадженні № 0002153 від 11.05.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, досудове розслідування в якому здійснює слідчий ОСОБА_6 .

Зокрема, відповідно до Наказу начальника ГУНП у Волинській області № 48 о/с від 09.03.2017, лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено на посаду слідчого (на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника ОСОБА_8 ) СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, та є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Крім того, відповідно до п.2 примітки до ст.368 КК України, вищевказана посада належить до службових осіб, що займають відповідальне становище.

Так, 12.09.2017, близько о 10.10год., до слідчого ОСОБА_6 на мобільний телефон зателефонував обвинувачений ОСОБА_3 (номер мобільного телефону НОМЕР_1 ) та запропонував зустрітися поблизу Луцького ВП ГУНП у Волинській області, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул.Грибоєдова, 2, Волинської області, з приводу вчинених кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .

Під час цієї зустрічі, яка відбулася в першій половині дня 12.09.2017 після вищевказаної телефонної розмови біля центрального входу Луцького ВП ГУНП у Волинській області, обвинувачений ОСОБА_3 запропонував неправомірну вигоду, при цьому не озвучуючи її розміру, слідчому СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 за те, щоб ОСОБА_7 уникла кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, в рамках кримінального провадження № 0002153 від 11.05.2017.

В подальшому, 22.09.2017 обвинувачений ОСОБА_3 , о 16.30 год. зателефонував до слідчого ОСОБА_6 та в ході телефонної розмови запропонував зустрітись.

Вказана зустріч відбулася о 18.00 год. біля Волинського академічного обласного українського музично-драматичного театру імені Т.Г. Шевченка, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, Майдан Театральний, 2, Волинської області.

В ході зазначеної зустрічі, обвинувачений ОСОБА_3 просив слідчого ОСОБА_6 за неправомірну вигоду допомогти його племінниці ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок, та не зважаючи на те, що ОСОБА_6 неодноразово зазначала обвинуваченому ОСОБА_3 про незаконність такої пропозиції, останній продовжував наполягати на передачі слідчому неправомірної вигоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, стійко направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди слідчому ОСОБА_6 , 28.09.2017 о 13.30год. прибув до Луцького ВП ГУНП у Волинській області, повідомивши слідчого ОСОБА_6 , що хоче поспілкуватись по кримінальному провадженню №0002153.

В подальшому, цього ж дня, обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, стійко направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, перебуваючи в службовому кабінеті № 408, який розташований на четвертому поверсі слідчого відділу Луцького ВП ГУНП у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул. Грибоєдова, 2, Волинської області, пропонував та надав слідчому вищевказаного підрозділу ОСОБА_6 , посада якої згідно п.2 примітки до ст.368 КК України належить до службових осіб, що займають відповідальне становище, неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України еквівалентно 2647 грн., та 2700 грн. за те, щоб ОСОБА_7 уникла кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок по кримінальному провадженні № 0002153 від 11.05.2017.

Таким чином, ОСОБА_3 інкримінуються умисні протиправні дії, які виразились у пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду, наданні такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч.3 ст.369 КК України, визнав частково, а фактично не визнав, та показав, що його племінниця ОСОБА_7 попросила кошти щоб відшкодувати збитки, оскільки вчинила крадіжку, остання надала йому номер телефону ОСОБА_9 (слідчої). Племінниця просила його про те, щоб він віддав гроші потерпілим, приблизно понад 1700 гривень, точна сума йому невідома. Грошей племінниці він не дав, оскільки боявся, що вона не відшкодує збитки, при цьому після вказаної розмови більше племінницю не бачив жодного разу, не телефонував до неї та не намагався знайти потерпілих через неї. Передзвонивши до ОСОБА_9 , остання сказала, що готова допомогти, але потрібно щоб він приїхав на ОСОБА_10 (Луцький відділ поліції). При зустрічі ОСОБА_9 повідомила, що допоможе і сказала приїхати до ОСОБА_11 . При зустрічі біля драматичного театру в ході розмови він подумав, що потрібно надати 500 доларів США, оскільки ОСОБА_9 повідомила про те, що в неї зарплата 10000 гривень. Згодом ОСОБА_9 подзвонила і сказала приїхати на ОСОБА_10 , де він повідомляв про те, що гроші надає потерпілим. Його фраза «закрити все під чисту» означала повернути кошти потерпілим та закрити справу. Також пояснив, що саме ОСОБА_9 до нього телефонувала та була ініціатором всіх зустрічей. Він постійно говорив про те, що потрібно гроші віддати потерпілим. Разом з тим, він не запитував в племінниці суму збитків, які необхідно повернути потерпілим, також не пам`ятає чи попереджала його слідча про відповідальність. Також повідомив, що в органи поліції у зв`язку з вимаганням в нього коштів не звертався через свої релігійні переконання. 28.09.2017 йому зателефонувала ОСОБА_9 і сказала приїхати на ОСОБА_10 . В кабінеті слідча закрила двері на ключ, відкрила тумбу та сказала покласти гроші, він поклав 100 доларів США та 2700 гривень для потерпілих.

Незважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у інкримінованому правопорушенні повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, будучи допитаною безпосередньо в судовому засіданні, свідок ОСОБА_6 показала, що вона дійсно на той момент працювала слідчим СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області. Точної дати не пам`ятає, до неї на мобільний телефон зателефонувала невідома особа, яка представилася « ОСОБА_12 », вона не розуміла хто це і повідомила, що телефонують до слідчої. Згодом вона передзвонила і той чоловік повідомив, що хоче поспілкуватись не по телефону з приводу кримінального провадження щодо ОСОБА_7 . Вони домовилися зустрітися біля входу у Луцький відділ поліції. Коли обвинувачений прийшов до входу у Луцький відділ поліції вона була в форменому одязі та представилася слідчою. Останній повідомив, що він являється хорошим знайомим ОСОБА_7 і знає, що в її провадженні знаходиться кримінальне провадження, яке він хоче щоб було закрито і не дійшло до суду, так як ОСОБА_7 можуть позбавити волі, а в останньої є на утриманні малолітні діти, а за це він віддячить ОСОБА_6 , хоча остання пояснювала, про те, що просить ОСОБА_3 є незаконним, однак є інші законні методи його прохання, після чого вони розійшлися. Повернувшись до відділу поліції ОСОБА_6 доповіла своєму безпосередньому начальнику. Після цього, ОСОБА_3 неодноразово телефонував до ОСОБА_6 та пропонував зустрітися. Згодом вони зустрілися поблизу драмтеатру, в ході розмови ОСОБА_3 відкрито пропонував хабар за те, щоб кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 було закрито, а за це він віддячить ОСОБА_6 грошовими коштами, на що остання попереджувала, що його дії не є незаконними, попереджала про кримінальну відповідальність, казала що отримує заробітну плату за свою роботу. В подальшому в її службовий кабінет прийшов ОСОБА_3 просив, щоб справа не була направлена до суду і дістав з кишені грошові кошти, після чого в подальшому був затриманий працівниками поліції. Також повідомила, що обвинуваченому достовірно була відома її посада слідчого, оскільки він неодноразово говорив «Ви ж слідча, зробіть все під чисту», ініціатором зустрічей був саме обвинувачений, останній бачив її в службовій формі. ОСОБА_3 не намагався будь-яким чином відшкодувати збитки особисто потерпілим, при тому що вона пропонувала йому це зробити. Зустріч про передачу коштів пам`ятає погано, бо нервувала. Пам`ятає, що напевно ОСОБА_13 їй зателефонував, зайшов до 408 кабінету до неї на 4 поверсі, вона сиділа справа. На відстані 1м стояв стілець, де зазвичай сидять відвідувачі. ОСОБА_14 (обвинувачений) зайшов до кабінету, сказав, що хоче, щоб справу закрили, і щоб вона не була скерована до суду. Передав їй грошові кошти, далі його затримали.

Показання свідка ОСОБА_6 є чіткими, послідовними та дають змогу відтворити всі обставини кримінального правопорушення, які були до, на момент та після його вчинення. Немає в суду обґрунтованих підстав вважати, що остання оговорює обвинуваченого, оскільки в суді не було встановлено таких об`єктивних причин, а її показання повністю узгоджуються та відповідають і іншим доказам у справі.

Так з рапорта слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 від 12.09.2017, вбачається, що ОСОБА_3 зателефонував до неї та запропонував зустрітись поблизу Луцького ВП ГУНП у Волинській області з приводу ОСОБА_7 та вчинення нею кримінальних правопорушень. В ході такої зустрічі останній у завуальованій формі запропонував їй отримати неправомірну вигоду за лояльне ставлення до ОСОБА_7 або взагалі уникнення нею кримінальної відповідальності.

Протоколом огляду від 19.10.2017 мобільного телефону марки «Lenovo» A6000, належного ОСОБА_6 , підтверджено та зафіксовано розмови між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у період з 13.09.2017 по 28.09.2017, при цьому зі змісту таких розмов, аудіозаписи яких безпосередньо досліджені в судовому засіданні, встановлено, що обвинувачений неодноразово телефонував до слідчої ОСОБА_6 з метою зустрічі.

Постановою прокурора ОСОБА_15 від 26.09.2017 надано дозвіл про проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту щодо ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Волинської області від 22.09.2017 було надано дозвіл старшому слідчому СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 на проведення негласних слідчих (розшукових) дій у формі зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та аудіо-, відеоконтроль особи щодо ОСОБА_3 на період з 22.09.2017 по 21.10.2017.

Згідно протоколу з додатками за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, - відео контролю особи від 26.09.2017, зафіксовано зустріч ОСОБА_3 та ОСОБА_6 22.09.2017 о 18.05 год. за адресою: м.Луцьк, Театральний Майдан, 2. В ході вказаної зустрічі обвинувачений фактично з самого початку розмови повідомляє «якщо буде потрібно я заплачу лічно Вам…, я вам дам гроші», при тому, що свідок попереджує про незаконність таких дій та повідомляє, що в неї заробітна плата становить 10000 гривень, а тому їй всього достатньо. ОСОБА_3 все одно вказує про те, при тому, що слідча знову повідомляє про незаконність таких дій, що «в мене це не перший раз виручати людей, я вже двадцять з лишнім раз виручаю людей», «…гроші, гроші, гроші, що ж я Вам пропоную», «а з Вами скажете скільки і шо, щоб тільки суда не було, від слідчого, то всьо від слідчого залежить», та пропонує «доларів 500 Вам хватить?».

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи від 29.09.2017, аудіо-відеозапис яких безпосередньо досліджені в судовому засіданні, встановлено та зафіксовано зустріч ОСОБА_3 та ОСОБА_6 28.09.2017 о 13.20 год. в приміщенні службового кабінету №408 Луцького ВП ГУНП у Волинській області, в ході якої ОСОБА_3 повідомляє «я можу Вам зараз завдаток дати, двісті баксів можу дати», після чого перебирає та відраховує купюри, кладе на стіл перед слідчою, однак одразу перекладає їх шухляду робочого столу останньої.

В ході огляду місця події від 28.09.2017, проведеного старшим слідчим СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 , за участі ОСОБА_3 та понятих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у приміщенні службового кабінету №408 Луцького ВП ГУНП у Волинській області було виявлено та вилучено грошові кошти, які були у верхній шухляді робочого столу слідчої ОСОБА_6 . Перераховані грошові кошти в сумі 2700,00 грн. та 100 доларів США, переписані серії, номера і номінал грошових купюр. Купюри поміщені до поліетиленового пакету, який опечатано.

Звертає суд увагу на те, що ОСОБА_3 не зміг пояснити зміст своїх розмов (які були зафіксовані) та наступні обставини, зокрема: щодо його знайомих з поліції м.Ківерці; про те, що він не раз вирішував такі питання; про те, чому жодного разу не цікавився потерпілими та не намагався зустрітися з ними щоб відшкодувати збитки; чому всі дзвінки надходили саме від нього; що означає його фраза «заплачу лічно Вам».

Згідно висновку судовопсихіатричної експертизи №242 від 30.10.2017, яка проведена на виконання постанови старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_16 , встановлено, що ОСОБА_3 в період скоєння інкримінованих йому протиправних дій не виявляв, і не виявляє ознак психічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за рівнем розумового розвитку здатний розуміти характер та фактичний зміст власних дій та передбачати їх наслідки, тобто є осудним.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не знав про те, що ОСОБА_6 є слідчою, судом відхиляються з огляду на наступне.

За змістом ч.3 ст.369 КК України, передбачена кримінальна відповідальність, зокрема, за пропозицію чи обіцянку неправомірної вигоди, а також надання такої вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище.

З наведеного можна зробити висновок, що склад злочину, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, є наявним лише тоді, коли з об`єктивної сторони неправомірна вигода надається службовій особі, яка займала відповідальне становище, і цю обставину усвідомлює винна особа, тобто й з суб`єктивної сторони вона охоплюється її умислом.

Відповідно до п.2 примітки до ст.368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи, зазначені у пункті 1 примітки до ст.364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори і слідчі тощо.

Як вбачається з показань обвинуваченого останній не знав, що ОСОБА_6 є слідчою, єдине, що обвинувачений достовірно знав так це те, про остання належить до числа працівників Луцького ВП ГУНП у Волинській області.

Суд констатує те, що простої обізнаності винної особи щодо того, що особа, якій висловлюється пропозиція чи надається неправомірна вигода, працює в поліції, недостатньо для висновку поза розумним сумнівом про те, що винна особа усвідомлювала відповідальне становище такого працівника поліції. Ствердження обвинуваченого про незнання справжнього службового становища потенційного отримувача неправомірної вигоди мають спростовуватись зібраними у справі доказами.

Разом з тим, доводи ОСОБА_3 щодо його необізнаності про посаду ОСОБА_6 спростовуються належними та допустимими доказами, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_6 , яка під час допиту підтвердила, що повідомляла обвинуваченого про її перебування на посаді слідчого, при цьому була при першій зустрічі в форменому одязі, безпосередньо дослідженим в судовому засіданні протоколом із аудіозаписом негласної слідчої розшукової дії від 26.09.2017, згідно якого під час зустрічі ОСОБА_3 із ОСОБА_6 22.09.2017, обвинувачений вказує, що: «Не раз працював із слідчими, і знає, що все від слідчого залежить», протоколом огляду місця події від 28.09.2017 із дослідженим відеоносієм, під час якого ОСОБА_3 повідомив, що грошові кошти він приніс слідчій, аби вона допомогла вирішити питання щодо непритягнення до кримінальної відповідальності його племінниці ОСОБА_7 .

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений не знав про те, що ОСОБА_6 є слідчим через його неграмотність, суд оцінює критично, так як ОСОБА_3 усвідомлював, що надає неправомірну вигоду саме службовій особі, яка займає відповідальне становище, оскільки він знав, що ОСОБА_6 займає посаду у відділі поліції саме слідчої, а відтак і надав їй кошти за вирішення питання про непритягнення до кримінальної відповідальності його племінниці. Зокрема, про обізнанність щодо посади слідчої вказує і зміст його розмов, що були безпосередньо досліджені в ході судового розгляду.
Перевіряючи доводи сторони захисту, які є аналогічними за змістом мотивам ухвали Волинського апеляційного суду від 21.10.2020, суд прийшов до висновку, що такий факт, як провокація злочину не знайшов свого підтвердження, з огляду на таке.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з рекомендаціями Європейського суду з прав людини з метою перевірки дотримання права на справедливий судовий розгляд у випадку використання таємних агентів Суд насамперед перевіряє, чи влаштовувались пастки (те, що зазвичай називається «матеріальним критерієм провокації»), і якщо так, то чи міг заявник у національному суді скористатися цим для свого захисту («процесуальний критерій провокації»; пункти 37, 51 рішення у справі «Баннікова проти Росії» від 04 листопада 2010 року, заява № 18757/06).

Суд визначає пастку як ситуацію, коли задіяні агенти - працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання - не обмежуються суто пасивними спостереженнями протиправної діяльності, а здійснюють на особу, за котрою стежать, певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке би вона в іншому випадку не вчинила, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне переслідування (пункт 55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року, заява № 74420/01).

Аби встановити, чи було розслідування «суто пасивним», Суд вивчає мотиви, що виправдовували операцію проникнення, і поведінку державних органів, які її здійснювали. Зокрема, Суд встановлює, чи були об`єктивні сумніви у тому, що заявника втягнули у злочинну діяльність або схилили скоїти кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено факту підбурювання обвинуваченого до вчинення злочину, не наведено стороною захисту і доводів, які би свідчили про «активність» дій правоохоронних органів у ході здійснення спеціального слідчого експерименту чи аудіо-, відеоконтролю особи. Натомість з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 0000285 від 13 вересня 2017 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України, та початку досудового розслідування стали рапорти слідчої СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 із викладеними фактами про ініціативу обвинуваченого ОСОБА_3 надати їй неправомірну вигоду за лояльне ставлення до ОСОБА_7 .

Окрім того, судом встановлено, що до початку проведення негласних слідчих (розшукових) дій матеріали кримінального провадження містили дані, які вказують на реалізацію обвинуваченим своєї мети уникнення кримінальної відповідальності його племінницею ОСОБА_7 . Усі розмови та телефонні дзвінки здійснювались виключно за ініціативою обвинуваченого, який активно призначав зустрічі із слідчою, підлаштовувався під її графік та неодноразово телефонував повторно, якщо остання скасовувала зустріч.

Згідно з даними, відображеними на цифровому носії інформації, на якому зафіксовано перебіг проведення аудіо-, відеоконтролю службового кабінету №408 Луцького ВП ГУНП у Волинській області, неодноразово ініціативу надати неправомірну вигоду виявляв саме ОСОБА_3 , незважаючи на відсутність провокаційних дій з боку слідчої в ході спілкування із ним під час слідчого експерименту. Жодних активних дій слідча не вчиняла, до вчинення злочину не провокувала, зокрема і словесними репліками чи діями.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 провокувала обвинуваченого на злочин тим, що допоможе, що все буде добре, суд оцінює критично з огляду на сукупність всіх зібраних доказів, які досліджені безпосередньо в судовому засіданні, зокрема і враховуючи загальний зміст всіх розмов, а не їх частин.

Звертає суд увагу і на те, що за результатами дослідження доказів в судовому засіданні було встановлено той факт, що обвинувачений жодних дій з метою встановлення інформації щодо потерпілих у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_19 , а також реальних дій, які були б спрямовані на відшкодування збитків потерпілим, не вчиняв.

Аналізуючи вищенаведене, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність провокаційних дій зі сторони працівників поліції до вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, оскільки дії правоохоронних органів були пасивними, без спонукання особи жодними методами до вчинення протиправних дій.

Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у пропозиції службовій особі, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду, наданні такої вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.369 КК України.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В силу ч.2 ст.66 КК України, наявність ІІ групи інвалідності ОСОБА_3 , суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, одружений, його дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи строк покарання, передбачений санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк без конфіскації належного йому на праві власності майна.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід у обвинуваченого відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.369 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази мобільний телефон «Леново А6000», версія « ОСОБА_20 » з НОМЕР_2 , залишити за належністю власнику ОСОБА_6 ; три флеш-карти марки «ScanDisk», об`ємом по 8 Гб., флеш-карту огляду місця події від 28.09.2017, що знаходяться в матеріалах судового провадження, залишити при матеріалах судового провадження упродовж всього часу їх зберігання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий