Справа№ 938/258/21
Судове провадження № 1-кп/938/69/21
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

16 серпня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2019 за №0000104 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

у провадженні Верховинського районного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою суду від 23.06.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 , було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 21.08.2021.

16.08.2021 через канцелярію суду прокурор ОСОБА_4 подала клопотання, в якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів посилаючись на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти малолітньої особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 8 до 15 років (у редакції Закону №2227- VІІІ від 06.12.2017). Окрім цього, на теперішній час у даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 продовжують існувати та не зменшились, встановлені під час обрання йому, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі за вчинений ним злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки має близькі родинні зв`язки за кордоном; може незаконно впливати на свідків, неповнолітню потерпілу та її законного представника у цьому кримінальному провадженні, оскільки є добре знайомим з ними; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може виразитися у здійсненні особою погроз неповнолітній потерпілій та її законному представнику, а також у схилянні свідків до дачі неправдивих показань. Існування цих ризиків виправдовує обрання саме вказаного виду запобіжного заходу, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає, а тому просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили, що отримали вищевказане клопотання 16.08.2021 завчасно, з дотриманням вимог ч. 2 ст.184 КПК України, згідно з якою копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в ньому.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, вважає, що запобігти ризикам на які посилається прокурор можливо шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що прокурором не доведено існування ризику щодо можливості обвинуваченого овпливати на потерпілу, оскільки вона перебуває за кордоном, і сама сторона обвинувачення не може забезпечити її явки. Також зазначила, що в даному кримінальному провадженні більшість свідків уже допитана. За умов постановлення судом ухвали про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, просить визначити йому розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, підтримав позицію свого захисника.

Представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 -адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримала в повному обсязі, просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням позицій учасників кримінального провадження, досліджених доказів та вимог закону суд прийшов до наступного висновку.

Так, за положенням ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч.ч.3,5 ст.199 КПК України, якою суд керується в силу ч.2 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_3 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України (у редакції Закону №2227- VІІІ від 06.12.2017, який набрав чинності з 11.01.2019), яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд оцінює, тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 злочину, наслідки злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним. При цьому суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину направленого проти статевої свободи та статевої недоторканості, вчиненого щодо малолітньої особи, що в сукупності вказує на підвищену небезпеку як самих діянь, так і особи обвинуваченого, а також на те, що обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та не перестали існувати.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду та без перешкод залишити своє місце проживання з метою уникнення можливої кримінальної відповідальності, та незаконно впливати на потерпілу, яка є неповнолітньою особою, та свідків, які наразі не допитані. На даний час наявні достатні підстави вважати, що ризики передбачені п.1.3. ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування та продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, не перестали існувати та виправдовують тримання особи під вартою.

Водночас прокурором не обґрунтовано наявність існування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що зокрема, може виразитися у здійсненні особою погроз неповнолітній потерпілій та її законному представнику, то суд вважає, що таке є тотожним і заявленим ризиком незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Суд вважає, що прокурором доведено, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, санкції статті, яка передбачає міру покарання за інкримінований злочин, та перешкоджає ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

При цьому, обвинуваченим та його захисником суду не наведено достатніх підстав, котрі б слугували зміні запобіжного заходу, а тому клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, задоволенню не підлягає, оскільки вказані вище обставини та доводи прокурора дають достатні підстави вважати, що такий запобіжний захід, як домашній арешт не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 на строк, що не перевищує 60 днів, без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 315, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в:

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з утриманням у Державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)".

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу становить 60 днів з 17 год. 30 хв 16 серпня 2021 року по 17 год. 30хв. 14 жовтня 2021 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1