Справа № 522/2872/21
Провадження № 1-кс/522/2446/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003414 від 18.12.2020 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.12.2020 року до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло звернення директора ТОВ «Фінансова Компанія Астер-Фінанс» щодо здійснення незаконних дій з нерухомим майном за адресою м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71А, яке перебуває у заставі та іпотекодержателем якого є ТОВ «Фінансова Компанія Астер-Фінанс».
Згідно договору факторингу №2422686 від 15.12.2020 ТОВ «Фінансова Компанія Астер-Фінанс» отримала право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту що був укладений між громадянином ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк» а також згідно договорів про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 16.12.2020 ТОВ «Фінансова Компанія Астер-Фінанс» отримала всі права первісного іпотекодержателя за іпотечними договорами які були укладені в якості забезпечення повернення вищезазначеного кредиту та предметом яких була нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 640,7 кв.м.
Згідно із Договором про надання споживчого кредиту АКІБ „УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк, надав ОСОБА_3 кредит в розмірі 600000,00 дол. США на строк користування з 22.09.2006 року по 22.09.2027 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, за процентною ставкою у розмірі 10,3 % річних, з переглядом процентної ставки кожного наступного місяця кредитування відповідно до умов цього Договору, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим Договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 22.09.2027 року.
Згідно з п.2.1. вказаного кредитного договору, в забезпечення виконання позичальником усіх грошових зобов`язань за цим договором, 22.09.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» як іпотекодержателем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як іпотекодавцями, що виступають майновими поручителями ОСОБА_3 , був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за р. № 3743, умовами якого предметом іпотеки є нерухоме майно нежила будівля, загальною площею 640,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві спільної часткової власності іпотекодавцям на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року у справі № 2-3310/06, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.07.2006 року (номер запису: 169 в книзі: 54неж-104), - заставною вартістю 9738960,00 грн.
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21.05.2008 року скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16.06.2006 року у справі № 2-3310/06. Судовою колегією апеляційного суду Одеської області у рішенні від 21.05.2008 року з посиланням на рішення апеляційного суду Харківської області від 26.06.2007 року встановлено, що фактично ОСОБА_7 є власником 1/4 частин спірної будівлі.
Ухвалою судді Верховного Суду України від 04.07.2008 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зобов`язання виконати умови договору позики шляхом стягнення 750000 грн. за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2008 року.
Крім того між співвласниками будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_8 існував спір щодо дійсності свідоцтва про право власності на вказаний будинок, про припинення права власності зі стягненням грошової компенсації, зокрема:
- рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2005 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.06.2006 року, зокрема визнано недійсним свідоцтво про право власності на 1/4 частину нежилої будівлі АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_7 на підставі розпорядження Приморської райадміністрації від 15.10.2003 року за № 2516 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 34/100 частин нежилої будівлі АДРЕСА_1 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 грошову компенсацію в сумі 99164,00 грн.;
- рішенням апеляційного суду Харківської області як судом касаційної інстанції від 26.06.2007 року касаційна скарга ОСОБА_9 та ОСОБА_7 задоволена частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2005 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 14.06.2006 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про припинення спільної часткової власності на нежилу будівлю АДРЕСА_1 , визнання права власності за ним на 34/100 частин вказаної будівлі, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 грошової компенсації в сумі 99164,00 грн. за належні їй 34/100 частин нежилої будівлі скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про припинення спільної часткової власності на нежилу будівлю АДРЕСА_1 , визнання права власності за ним на 34/100 частин вказаної будівлі, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 грошової компенсації в сумі 99164,00 грн. за належні їй 34/100 частин нежилої будівлі відмовлено;
- ухвалою Верховного суду України від 12.09.2007 року відмовлено у допуску скарги ОСОБА_3 до провадження у зв`язку з винятковими обставинами та витребування справи за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежилу будівлю, визнання права власності та 1/4 частину нежилої будівлі і виділення частки в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_10 , Приморська районна адміністрація виконкому Одеської міської ради, Виконком Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частину нежилої будівлі;
- рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2011 року, первісний позов задоволено частково; Поновлено ОСОБА_3 строк для звернення до суду із позовними вимогами про визнання недійсною угоди від 02 липня 2003 року, укладеної між ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Визнано незаконним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №2516 від 15 жовтня 2003 року «Про внесення змін до розпорядження №1548 від 11 серпня 2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта адміністративного будинку по АДРЕСА_1 ». Визнано недійсною угоду від 02 липня 2003 року, підписану між ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 стосовно будівництва обєкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано незаконним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №3964 від 11 листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 ». Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нежилу будівлю серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2004 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім`я ОСОБА_3 про право спільної часткової власності на 966/1000 частин нежилої будівлі загальною площею 640,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежилу будівлю, загальною площею 640,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про зобов`язання зареєструвати право власності на адміністративну будівлю загальною площею 640,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано розпорядження Приморської районної адміністрації № 3964 від 11 листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 ». Визнано незаконним свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2004 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_3 на право спільної власності на 966/1000 частин нежитлової будівлі загальною площею 640,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про визнання частково недійсного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 29 серпня 2001 року, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею «ЦЕНТР» за №1170 та переведення прав покупця на 1/2 частину квартири з ОСОБА_3 на ОСОБА_7 , визнання неправомірним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації 1548 від 11 серпня 2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта адміністративного будинку по АДРЕСА_1 », визнання незаконним свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю від 27 серпня 2003 року, яке видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_3 на право власності в цілому на нежитлову будівлю загальною площею 640,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнання неправомірним розрахунку ідеальних часток в адміністративній будівлі по АДРЕСА_1 від 05 листопада 2004 року № 10081, виконаного КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», визнання неправомірним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації № 2087 від 17 жовтня 2007 року «Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 18 вересня 2006 року № 2284 «Про скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 11 листопада 2004 року № 3964 «Про затвердження розрахунків ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 », визнання права власності на 1/2 нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 та виділення у натурі 1/2 частки, що належить ОСОБА_7 у вищевказаній будівлі - відмовлено;
- рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2011 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 21.03.2012 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, комунального підприємства „ОМБТІ та РОН про визнання недійсною угоди, визнання незаконним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №2516 від 15 жовтня 2003 року «Про внесення змін до розпорядження №1548 від 11 серпня 2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта адміністративного будинку по АДРЕСА_1 », визнання незаконним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 3964 від 11листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 », визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежилу будівлю серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2004 року на ім`я ОСОБА_3 про право спільної часткової власності на 966/1000 частин нежилої будівлі, визнання за ОСОБА_3 права власності на нежилу будівлю, загальною площею 640,7 кв.м. та в частині задоволення позову ОСОБА_7 про визнання неправомірним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації № 3964 від 11 листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 », визнання незаконним свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2004 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_3 на право спільної власності на 966/1000 частин нежитлової будівлі загальною площею 640,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, комунального підприємства „ОМБТІ та РОН про визнання недійсною угоди від 02 липня 2003 року, визнання незаконним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №2516 від 15 жовтня 2003 року «Про внесення змін до розпорядження №1548 від 11 серпня 2003 року «Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта адміністративного будинку по АДРЕСА_1 », визнання незаконним та скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 3964 від 11листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 », визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежилу будівлю серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2004 року на ім`я ОСОБА_3 про право спільної часткової власності на 966/1000 частин нежилої будівлі, визнання за ОСОБА_3 права власності на нежилу будівлю, загальною площею 640,7 кв.м. по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано неправомірними та скасовано розрахунок ідеальних часток в адміністративній будівлі по вул. М. Арнаутській, № 71 від 05 листопада 2004 року № 10081, виконаний КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», розпорядження Приморської районної адміністрації № 3964 від 11 листопада 2004 року «Про затвердження розрахунку ідеальних часток нежитлової адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 », визнано незаконним свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю серії НОМЕР_1 від 25 листопада 2004 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_3 на право спільної власності на 966/1000 частин нежитлової будівлі загальною площею 640,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2010 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 лютого 2011 року - залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 01 квітня 2015 року, на які обґрунтовуючи свої висновки про відмову у задоволенні позову, посилався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні - скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалено визначити ОСОБА_3 49/50 частин в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В решті позовних вимог відмовлено.
Позов ОСОБА_11 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_7 на 1/50 частин нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_11 право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 908,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Видано ОСОБА_7 з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області грошові кошти в розмірі 21044 долари США, що еквівалентно станом на 12 грудня 2014 року 330601 гривням 24 копійкам (вартість 1/50 частин нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 ).
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_7 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», ОСОБА_12 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_11 про визначення часток, яким ОСОБА_3 визначено 49/50 частин в адміністративній будівлі загальною площею 640,7 кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1 , скасовано та у задоволенні цієї частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016 року рішення апеляційного суду Одеської області від 13.07.2015 року скасовано, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.12.2014 року залишено без змін.
Також, відповідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2013 позовну заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію задоволено.
Однак Апеляційним судом Одеської області від 27.04.2016 справа 522/14645/13-ц рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.07.2013 про визнання договору іпотеки таким, що припинив свою дію скасовано.
Зокрема суд дійшов висновку що Єдиною підставою для визнання іпотечних договорів такими, що припинили свою дію з 22 квітня 2009 року стало скасування саме цією датою державної реєстрації прав власності на нежилу будівлю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яке було здійснено 17.07.2006 року на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси. При цьому судом зроблено висновок, що у зв`язку зі скасуванням державної реєстрації прав власності на нежитлову будівлю «відбулася втрата права власності на іпотечне майно на ім`я позивачів і втрата предмету іпотеки за іпотечним договором від 22.09.2006 року та іпотечним договором від 27.07.2007 року, що є підставою для припинення договорів іпотеки».
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.
Жодного належного та допустимого доказу знищення (втрати) іпотечного майна позивачі не надали.
Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку знищення (втрати) предмету іпотеку не відбулося. Відбулося тільки скасування права власності іпотекодавців.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно свідчить про те, що власником спірного майна є ОСОБА_3 .
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.02.2016р. було залишено в рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.12.2014 р., яким було встановлено збільшення розміру вказаної спірної нежитлової будівлі з 640,7 кв.м. до 908 кв.м. та було визнано право власності за ОСОБА_11 на цю збільшену будівлю.
Колегія суддів вважає, що за таких обставин договір іпотеки не може бути визнано припиненим, так як в даному випадку, відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», фактично відбулася заміна іпотекодавців за зазначеними вище іпотечними договорами.
Тобто всі обов`язки щодо збереження об`єкта іпотеки та заборони його відчуження перейшли до нового власника ОСОБА_13 .
Враховуючи вищевикладене наявні достатні підстави що громадянин ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особами що фігурують у вищезазначених рішеннях суду та іншими невстановленими особами вступивши у попередню змову, шляхом зловживання правом, систематично надававши до судів недостовірну інформацію і штучно створюючи судові прецеденти здійснили незаконні дії з заставним майном, а саме нежитловою будівлею за адресою АДРЕСА_1 що призвело до її відчудження, однак, на теперішній час наявні достатні підстави вважати громадяни ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_3 , та інші залученні останнім особи маючи умисел на подальші незаконні дії з заставним майном, шляхом надання завідомо недостовірних документів здійснили подальше приховування та незаконне відчуження заставного майна, а сам нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 .
Так, 30.06.2016 державним реєстратором Одеської філії державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» ОСОБА_14 здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_13 на нежитлову будівлю 1857,3 кв.м. якій присвоєно нову адресу - АДРЕСА_1 , на підставі наступних документів: рішення Приморського районного суду м. Одеси №1522/6551/12 від 25.12.2014, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №1522/6551/12 від 24.02.2016, технічного паспорту б/н від 23.06.2016 видавник ФОП ОСОБА_15 та сертифікату відповідності №15001813 від 14.01.2011 видавник Інспекція ДАБК в Одеській області.
Згідно вищезазначених ухвал судів за ОСОБА_13 визнано право власності на спірну нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 та встановлено збільшення розміру спірної нежитлової будівлі з 640,7 кв.м. до 908 кв.м.
Також, на підставі отриманої ОСОБА_13 довідки з адресного реєстру міста Одеси №57640/1, державним реєстратором ОСОБА_14 зазначеній будівлі присвоєно нову адресу АДРЕСА_1 .
Однак державним реєстратором ОСОБА_14 за ОСОБА_13 всупереч ухвалам суду зареєстровано право власності на нежитлову будівлю за зазначеною адресою та збільшено площу до 1857,3 кв.м. на підставі наданого ОСОБА_13 сертифікату відповідності №15001813 від 14.01.2011 видавник Інспекція ДАБК в Одеській області.
У зазначеному сертифікаті зазначено що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта: реконструкція адміністративної будівлі під гостинний двір зі збільшенням площі за адресою АДРЕСА_1 літ «А, а» - 1857,3 кв.м. проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. Також зазначено що «Генпроектувальник «проектувальник» що здійснював розробку проектної документації є МПП «Рубікон+»
Згідно відповіді директора МПП «Рубікон+» від 05.02.2021 ОСОБА_16 зазначеним підприємством ніколи не здійснювалось будь яких робіт пов`язаних з проектуванням та не здійснювалось проектування «Реконструкції адміністративної будівлі під гостинний двір зі збільшенням площі за адресою м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 71 літ «А, а».
В подальшому, продовжуючи злочинні дії направлені на незаконне відчуження заставного майна, ОСОБА_3 діючи згідно довіреності від ОСОБА_13 , які достовірно знаючи що фактично нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 перебуває в заставі, згідно діючого іпотечного договору, здійснює підписання рішення №20-11/20 засновників ТОВ «Зеніт Одеса» яким здійснює внесення до статутного капіталу зазначеного підприємства нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 .
В подальшому, на підставі рішення засновників, акту оцінки та інших документів складених за участю ОСОБА_13 та ОСОБА_3 25.11.2020 реєстратором Юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_17 здійснено реєстрацію прав власності на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Зеніт Одеса».
Відповідно ст. 376 Цивільного Кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Таким чином, наявні підстави що Реконструкції адміністративної будівлі під гостинний двір зі збільшенням площі за адресою АДРЕСА_1 в результаті якої було збудована будівля 1857,3 кв.м. є самочинним будівництвом, так як побудована без належно затвердженого проекту,
Так без належно затвердженого проекту неможливим було і здійснення експертизи даного проекту на предмет відповідності вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва, міцності, надійності та довговічності об`єкту та правил що стосуються безпечної експлуатації будівель і споруд що обов`язково передбачено діючим містобудівним законодавством України.
На теперішній час встановлено що в зазначеній будівлі за адресою АДРЕСА_1 , розміщено готель « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де надаються послуги з розміщення людей.
Однак у зв`язку з вищевикладеним наявні достатні підстави вважати що зазначена будівля була спроектована та збудована з порушенням правил що стосуються безпечної експлуатації будівель і споруд що може створити загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків.
На теперішній час у кримінальному провадженні призначено судову будівельно-технічну експертизу з метою встановлення відповідності проектування та будівництва будівлі за адресою АДРЕСА_1 вимогам нормативно правових актів у галузі будівництва, міцності, надійності та довговічності об`єкту та правил що стосуються безпечної експлуатації будівель.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою п.1-збереження речових доказів, п.2-спеціальної конфіскації, п.3-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, п.4 відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Так ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_2 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт заборонивши відчуження об`єкту нерухомого майна за адресою м. Одеса, вулиця Мала Арнаутська, 71-А (реєстраційний номер 01).

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

15.03.2021