Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/328/21
Справа № 711/982/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання старшого слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000271 від 02.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000271 від 02.11.2020.

Своє клопотання мотивує тим, що у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000271 від 02.11.2020, встановлено, що на території Черкаської області почала діяти група осіб, яка здійснює незаконне заволодіння грошовими коштами громадян з їх банківських карткових рахунків під виглядом особи, яка має родинні зв`язки з потерпілим та повідомляє, що була притягнута правоохоронними органами за скоєння кримінального правопорушення і з метою не притягнення її до кримінальної відповідальності потерпілий має відправити грошові кошти шляхом банківського переказу на вказаний їй картковий рахунок, також особа представляється працівником банку в якому обслуговується потерпілий та в подальшому створює умови при яких потерпілий повідомляє реквізити своїх банківських карток, яких виявляється достатньо для дистанційного зняття з них грошових коштів, проведення грошового переводу на інші рахунки, розрахунок за товар та інше, а також розміщення оголошень у соціальних мережах та інших сайтах Всесвітньої мережі Інтернет, про надання тих чи інших послуг, внаслідок чого потерпілий здійснює замовлення після чого діє за інструкцією продавця чи особи, яка надає послуги в результаті чого потерпілий перераховує грошові кошти на вказані їм карткові рахунки, а замовлені товари та послуги не отримує.

Допитана потерпілою ОСОБА_5 пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у соціальній мережі «facebook.com» вона знайшла оголошення, що було розміщено на сторінці « ОСОБА_6 » з приводу продажу жіночих костюмів. Оглянувши сторінку потерпілу зацікавило два оголошення з продажу жіночих костюмів. В подальшому, шляхом листування в месcенджері «facebook Messenger» зв`язалась з продавцем вказаних товарів. Під час переписки продавець повідомив, що потерпіла повинна сплатити повну оплату за товар в розмірі 1060 гривень для замовлення, на банківську картку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 . Того ж дня, о 18 годині 35 хвилин потерпіла, за допомогою додатку «Приват 24» на вказану банківську картку з власної банківської картки НОМЕР_2 здійснила грошовий переказ на суму 1060 гривень. Після здійснення оплати продавець повідомив, що необхідно очікувати номер товарної накладної перевізника «Нова пошта». Так і не отримавши номер ТТН потерпіла в листування попросила продавця надати номер мобільного телефону для зв`язку з ним. На вказане прохання продавець повідомив номер мобільного телефону НОМЕР_3 . При спробі зв`язку з продавцем за даним номером спочатку ніхто не відповідав, а через деякий час телефон був вимкнений. В переписці продавець почав ігнорувати потерпілу та не відповідав на повідомлення, а сторінку « ОСОБА_6 » з соціальної мережі «facebook.com» видалено. Потерпіла товар не отримала, хоча і він був оплачений в повному обсязі.

Допитана потерпілою ОСОБА_8 пояснила, що 06.09.2020 на сторінці соціальної мережі «Фейсбук» від імені « ОСОБА_9 » вона знайшла оголошення щодо продажу одягу. В ході переписки продавець зазначила необхідність повної передплати за товар у сумі 660 гривень. 11.06.2020 за допомогою банківського терміналу здійснила оплату за куртку у розмірі 660 гривень, на банківську картку НОМЕР_4 , реквізити якої надано продавцем. В подальшому, потерпіла вирішила замовити ще одну куртку про, що також повідомила продавця, та так само здійснила переказ грошових коштів у розмірі 600 гривень на зазначену картку, однак вдруге платіж було зроблено з банківської карти іншої особи.

Допитана потерпілою ОСОБА_10 пояснила, що 17.03.2020 у соціальній мережі «Фейсбук» на сторінці « ОСОБА_11 » знайшла оголошення щодо продажу чоловічого одягу, та шляхом переписки у месенджері, повідомила продавця про намір купити одяг. Продавець повідомив, що умовою покупки є здійснення повної передплати на банківську картку НОМЕР_1 , а також надав номер телефону для зв`язку із ним НОМЕР_5 . 20.03.2020 потерпіли здійснила перерахунок грошових коштів у сумі 1540 гривень, на зазначену банківську картку, однак товар так і не отримала.

Допитана потерпілою ОСОБА_12 пояснила, що у серпні 2020 року у соціальній мережі «Фейсбук» знайшла оголошення щодо продажу дитячих іграшок. Зацікавившись цим товаром, потерпіла у месенджері соціальної мережі написала продавцю Суботіній Єлізаветі, з метою уточнення вартості дитячого мотоциклу та умов його придбання. Того ж дня, ОСОБА_13 написала повідомлення та повідомила, що мотоцикл є в наявності, його вартість складає 1800 гривень, та умовою покупки є повна оплата на карту НОМЕР_4 . Здійснивши грошовий переказ на вказану суму, потерпіла так і не отримала товар.

Допитана потерпілою ОСОБА_14 пояснила, що у жовтні 2020 року вона у соціальній мережі «Інстаграм» знайшла оголошення щодо продажу самокату. Шляхом листування за допомогою інструментів вказаної соціальної мережі потерпіла здійснила замовлення товару, та перерахувала 500 гривень у якості оплати, на банківську картку реквізити якої надано продавцем НОМЕР_6 , однак товар не отримано.

З метою незаконного отримання грошових коштів потерпілих, та подальшого їх виведення в готівковому еквіваленті, правопорушники використовують банківські платіжні картки АТ «Ощадбанк» НОМЕР_7 , НОМЕР_1 , НОМЕР_4 .

Таким чином, особи, що вчинили вказані кримінальні правопорушення, для доведення своїх злочинних дій до кінця використовують мобільні телефони та комп`ютерну техніку, з метою розміщення у Всесвітній мережі Інтернет оголошень про продаж неіснуючих товарів, створення аккаунтів Інтернет-магазинів, листування з майбутніми потерпілими з метою введення останніх в оману, використання інструментів дистанційного доступу до банківських рахунків (веб-банкінг).

Враховуючи, що грошові кошти наявні злочинним шляхом, з метою унеможливлення в подальшому їх приховування та відчуження, просить суд накласти арешт на банківські рахунки НОМЕР_4 , НОМЕР_6 , НОМЕР_1 відкритих в АТ «Ощадбанк», розташованому за адресою м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, заборонивши будь-які фінансові операції (зняття, нарахування та інше) з наявними на них грошовими коштами.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення банку та власників рахунків, враховуючи доводи слідчого, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, перевіривши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також з`ясувавши інші обставини, які мають значення для вирішення питання про арешт, приходить до такого висновку.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З матеріалів клопотання вбачається, що вказані банківські рахунки не визнані речовими доказами, за санкцією ч. 3 ст. 190 КК України спеціальна конфіскація не передбачена, а на час розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000271 від 02.11.2020, цивільний позов ще не пред`явлений.

Як передбачено ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки відсутність цивільного позову не дає підстав для застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно. Про інші підстави у клопотанні не зазначено.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 3, 107, 113, 131, 132, 170-172, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000271 від 02.11.2020.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення її повного тексту.

Слідчий суддя: ОСОБА_1