Справа № 562/1555/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021 рокуЗдолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000199, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2021 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ступно, Рівненського району Рівненської області, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу вимог ст.89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 08.04.2021 року, приблизно о 13 год. 30 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у кварталі № 47 виділу № 2 ТОВ "Мізоцький лісовик", що поблизу с.Нова Мощаниця, Рівненського району Рівненської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу, незаконно, за допомогою фізичної сили завантажив на гужову повозку п"ять колод дерева породи граб (лісоматеріали круглі твердолистяні класу: "В": D1b - 0,064 м3, D2b - 0,067 м3, D3b - 0,12 м3 та D4b - 0,14 м3) загальним об"ємом 0,452 м3, вартістю 1052,97 грн., однак, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки місце події із викраденим майном залишити не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був викритий виконавчим директором ТОВ "Мізоцький лісовик" ОСОБА_4 .

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Зазначену кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає вірною.

Вищезазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України судом не досліджувались з огляду на те, що такі обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України. У своїй заяві обвинувачений ОСОБА_3 вказав також, що не заперечує проти застосування відносно нього покарання у виді обмеження волі строком один рік та звільнення від відбування покарання з випробувальним строком відповідно до ст.75 К України.

Представником потерпілого ОСОБА_4 надано заяву, в якій він погодився з розглядом обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та зазначив, що він ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Сторони кримінального провадження, представник потерпілого, відповідно до вимог ч.2 ст.381 КПК України, в судове засідання не викликалися.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченоого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження та доведена повністю.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги тяжкість, ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його; дані про особу винного, який в силу вимог ст.89 КК України не судимий, а також те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, і приходить до висновку, про призначення покарання у межах передбачених санкцією ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік та звільнення від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік відповідно до ст.75 КК України, що буде відповідати тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого.

Обставин, передбачених ч.3 ст.56 КК України, що унеможливлювали б призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі та звільнення від відбування покарання з випробувальним строком відповідно до ст.75 КК України, не встановлено.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався. Підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 на час до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, ст.ст.12, 185 КК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Документи кримінального провадження № 0000199 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу через Здолбунівський районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня отримання копії вироку, з урахуванням особливостей, передбачених ч.1 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя