Справа № 204/1573/21
Провадження № 1-кп/204/391/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 02 липня 2020 рокувідносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовому званні «солдат», неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України

ВСТАНОВИВ:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №144 від 26.06.2016, солдата ОСОБА_4 з 25.06.2016 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду кулеметника взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 . 22.08.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №38-РС солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

За наведених обставин, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» опублікованої у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39, солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

Зокрема, 21.12.2017 солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується АДРЕСА_3 , самовільно залишив розташування військової частини, без поважних причин, в умовах особливого періоду крім воєнного стану, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

19.02.2021 солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинене.

Таким чином, 21.02.2017 солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану,та незаконно перебував за її межами до 19.02.2021.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро каявся, підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд не позбавляти волі. Зазначив, що він попросить вибачення та запевнив, що такого більше не повториться.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд, допитавши обвинуваченого, дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, всі обставини справи.

Так обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

ОСОБА_4 не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодружений, згідно з характеристикою з місця проживання та місця роботи характеризується позитивно.

Відповідно до ст.66 КК України у якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини статті у виді позбавлення волі.Саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, встановленій судом обставині, що пом`якшує покарання обвинуваченого.
Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він щиро каявся, попросив вибачення, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання та на підставі ст.75 КК України обвинуваченого від призначеного покарання звільняє, якщо протягом випробувального строку, ухваленого судом, він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, покладені на нього судом відповідно до ч.1 ст.76 КК України.
Витрати на проведення експертиз в кримінальному проваджені відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1