Дата документу 06.04.2021
Справа № 334/1492/21
Провадження № 1-кп/334/635/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000907 від 22 грудня 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

29 березня 2006 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, за ст.187 ч.3, 69 КК України, засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст.75,76,104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки;

29 листопада 2006 року вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, за ст.115 ч.1 КК України, засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на

10 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднане покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років;

09 березня 2016 року вироком Бердянського міського суду Запорізької області, за ст.391 КК України, засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, від 29 листопада 2006 за ст.115 ч.1 КК України та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. На підставі ст.72 КК України зарахований строк попереднього вироку з урахуванням 1 дня попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі;

19 липня 2016 року вироком Бердянського міського суду Запорізької області, за ст.391, 71 КК України засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на

3 роки. Звільнився 27 вересня 2018 року по відбуттю строку покарання;

за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 04 грудня 2020 року приблизно о 15 годині 40 хвилин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 тимчасово покинула приміщення вказаної квартири, переконавшись в тому, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав холодильник марки «Libherr», моделі CN 4003, номер НОМЕР_1 , вартістю 8166 гривень 67 копійок, який на праві власності належить ОСОБА_4 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.

Крім цього він же, 24 січня 2021 року приблизно о 14 годині 15 хвилин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 тимчасово покинула приміщення вказаної квартири, переконавшись в тому, за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав пральну машинку марки «Samsung» моделі «Bio compact Fuzzi S821» в корпусі білого кольору, вартістю 2500 гривень, яка на праві власності належить ОСОБА_4 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.

Він же 01 лютого 2021 року, приблизно о 12:00 годині, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 тимчасово покинула приміщення вказаної квартири, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу намагався викрасти кондиціонер марки «Suzuki», моделі SST-A09L в корпусі білого кольору, вартістю 3672 гривні 11 копійок, який на праві власності належить ОСОБА_4 , та зняв внутрішній блок кондиціонера марки «Suzuki» в корпусі білого кольору, моделі SST-A09L.

Після чого, обвинувачений продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, почав демонтувати зовнішній блок вказаного кондиціонеру, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений потерпілою ОСОБА_4 .

Крім цього він же, 02 лютого 2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 тимчасово покинула приміщення вказаної квартири, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав водонагрівач марки «AQUILLA», моделі «V-80 Lux» в корпусі білого кольору, вартістю 1086 гривень 59 копійок, який на праві власності належить ОСОБА_4 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій матеріальний збиток на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України 06 квітня 2021 року уклали угоду про примирення на тих умовах, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК Україні, та в повному обсязі відшкодував спричинену їй матеріальну шкоду.

Сторони погодились на призначення покарання:

ОСОБА_5

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На момент підписання угоди про примирення потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, викладені в ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2 КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2 КПК України), про що їм було роз`яснено.

Обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпіла ОСОБА_4 погодилась з тим, що буде позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дані кримінальні правопорушення (окрім випадку невиконання ними у подальшому умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що в разі невиконання ним угоди про примирення (ст.476 КПК України) потерпіла ОСОБА_4 має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Також ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання цієї угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК Україні, у вчиненому щиро розкаюється. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Просить затвердити зазначену угоду.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією відповідної статті. Зокрема, вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до правопорушень середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілій в судовому засіданні роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення осіб до кримінальної відповідальності за відповідні кримінальні правопорушення. Наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України потерпілій зрозумілі. Після таких роз`яснень потерпіла не заперечувала проти затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

При призначені покарання враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування потерпілій шкоди.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ч.1 , п.13 ст.67 КК України в ході судового слідства не встановлено.

Кваліфікація вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК Україні, є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує умови угоди про примирення, укладеної 06 квітня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , і узгоджену сторонами міру покарання: ОСОБА_5

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання м`якого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 призначити у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

Затвердити угоду про примирення, укладену 06 квітня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 .

Речові докази: пральна машинка марки «Samsung», моделі Bio compact Fuzzy S821 в корпусі білого кольору, електричний водонагрівач марки «AQUILA» моделі V-80 Lux. в корпусі білого кольору, які по даному кримінальному провадженню визнано речовими доказами та відповідно до гарантійної розписки перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 залишити законному власнику за належністю.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України потерпілий чи прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

На вирок може бути подано апеляцію до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1