ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/693/21 Справа № 205/6235/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 20 лютого 2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням до 2 років,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року задоволено подання Новокодацького районного відділу філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком суду.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що засуджений систематично вчиняв адміністративні правопорушення, не виправдав надану йому судом довіру, оскільки вчинив новий злочин, а виправлення засудженого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_5 свідомо не бажає ставати на шлях виправлення.
В апеляції:
- засуджений просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання ФДУ Центр Пробації.
В обґрунтовування зазначає, що його дії не можуть слугувати абсолютним виправданням, але визначення йому покарання у формі як обмеження волі є жорстоким, оскільки мотивами його поведінки слугувала крайня необхідність, а не бажання не виправлятись або не стати на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи також не подавав, тому, враховуючи, що розгляд справи неодноразово відкладалися за ініціативою засудженого та його адвоката, який є присутнім у даному судовому засіданні в апеляції, про дату, час та місце апеляційного розгляду засуджений був повідомлений належним чином, що підтверджено і його захисником, а тому чергове неприбуття засудженого в судове засідання у даному випадку не є перешкодою для проведення розгляду апеляційної скарги останнього.
Заслухавши захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України"Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані належним чином.
Як слідує з вимог ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до підпунктів 5.3, 5.4 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 за № 270/1560 (далі - Інструкція), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) ... то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.
Невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом.
За матеріалами провадження ОСОБА_5 був засуджений вироком Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 20 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання зі встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
02 квітня 2019 року ОСОБА_5 був взятий на облік Новокодацького районного відділу філії ДУ Центр пробації у Дніпропетровській області, а 08 квітня 2019 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами здійснення нагляду, обов`язками, покладеними на нього вироком суду, зокрема, встановлених п. 1 ч. 1 ст. 76 КК України.
Однак, в порушення вказаних положень кримінального закону та порядку відбування покарання з випробуванням, засуджений до органу пробації 16 липня 2020 року та 06 серпня 2020 року не з`явився, що стало підставою для винесення письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання.
Крім того, не зважаючи на регулярне проведення профілактичних бесід, засудженого було двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що підтверджується постановою серії ЕАВ №113196 від 10 травня 2019 року та постановою серії ДПО18 №759585 від 03 травня 2020 року, а також 01 серпня 2019 року ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, та 31 липня 2020 року ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40800 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, тобто ОСОБА_5 в період випробувального терміну належних висновків для себе не зробив, про що свідчить притягнення останнього до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, які полягали у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного та наркотичного сп`яніння, а також будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
За поясненнями засудженого ОСОБА_5 в суді першої інстанції 16.07.2020 року він не з`явився на реєстрацію бо переплутав дні явки, а 06.08.2020 року він проспав.
А тому доводи засудженого в апеляції про те, що він не з`являвся на реєстрацію не через недбалість, а через виснаженість, оскільки в нічний час не офіційно працює, має цивільну дружину, яка вагітна та потребує його уваги, а адміністративні правопорушення вчиняв лише для того, щоб доставити дружину до лікарні або заробити коштів підробляючи на приватних перевезеннях, колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки такі доводи не підтвердженні ні засудженим, ні матеріалами справи, також засудженому були роз`яснені його обов`язки, безліч раз проводились профілактичні бесіди та виносились письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання.
Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що в період іспитового строку ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000887 від 03.05.2020 року.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасувати засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання призначеного за вироком суду. Такі висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, відповідними фактичним обставинам справи, поведінці засудженого та його ставленню до вчиненого злочину, а також відповідними його ставленню до наданої державою можливості відбувати покарання без ізоляції від суспільства, якою засуджений не скористався, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив, про що свідчить порушення умов іспитового строку, вчинення адміністративних правопорушень та нового злочину, а тому у задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4