ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1268/20 Номер провадження 11-кп/814/475/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 / в режимі відеоконференції/

обвинуваченого ОСОБА_7

та його адвоката ОСОБА_8 / в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, № 0003603 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 січня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Приймаючи дане рішення слідчий суддя зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 у період розгляду судом кримінального провадження змінив місце проживання, не з`являвся до суду та йому в цей період оголошено підозру у вчиненні двох нових кримінальних правопорушень.
На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати та обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід не повєязаний з триманням під вартою.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що доводи прокурора щодо наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України не підтверджені жодним належним доказом.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, промову прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суддя, задовольняючи клопотання прокурора, застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Районний суд прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність підстав для його задоволення, оскільки більш м`ягкі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Доводи адвоката стосовно того, що обвинувачений є раніше не судимим, а тому застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є незаконним і необгрунтованим, колегія суддів ставиться критично, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 хоча раніше і не судимий, але підозрюється у вчинені злочину, а саме і тому числі і ч.1 ст. 187 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а тому відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, до даної особи може бути застосований винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у період розгляду судом кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 змінив місце проживання, не з`являвся до суду та в цей період йому оголошено підозруу вчиненні двох нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, CampbellandHartleyv. theUnitedKingdom), п. 32,SeriesA, № 182).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку та зазначено вище.

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що на даному етапі судового розгляду лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як того просить в апеляційній скарзі адвокат.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Під час судового розгляду клопотання прокурора місцевим судом дотримані вимоги кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування даного судового рішення.

Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 січня 2021 року про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_9 .