Справа № 297/2086/20
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
06 травня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 04.02.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,
встановив:
02 жовтня 2020 року до Берегівського районного суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 04.02.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», та, маючи на меті вчинення тривалої злочинної діяльності для отримання значних кримінальних прибутків за рахунок систематичного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, на початку 2020 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно придбав з метою збуту у невстановленої досудовим розслідуванням особи порошкоподібну речовину білого кольору загальною масою 98,7 грам із вмістом наркотичного засобу кокаїн масою 68,5993 грам та порошкоподібну речовину жовтого кольору загальною масою 149,1 грам із вмістом психотропної речовини амфетамін масою 40,6559 грам, яку незаконно зберігав до 14.04.2020 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) у м. Свалява Закарпатської області (більш точне місце зберігання досудовим розслідуванням не встановлено).

14.04.2020 року ОСОБА_5 діючи із корисливих мотивів та на виконання власного злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, перевіз вищевказаний наркотичний засіб кокаїн та психотропну речовину амфетамін автомобілем марки «KiaSportage», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », з м. Свалява Закарпатської області до стоянки поблизу АЗС «ОККО», що за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 30Б.

В подальшому, 14.04.2020 року о 15:00 годин ОСОБА_5 умисно, діючи із корисливих мотивів та на виконання злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів та психотропних речовин, перебуваючи на території спортивного комплексу «СКА», що розташований навпроти АЗС «ОККО» за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 39-А, збув громадянину України ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінені) вказані вище порошкоподібну речовину білого кольору загальною масою 98,7 грам із вмістом наркотичного засобу кокаїн, масою 68,5993 грам, що становить особливо великий розмір, та порошкоподібну речовину жовтого кольору загальною масою 149,1 грам із вмістом психотропної речовини амфетамін, масою 40,6559 грам, що становить особливо великий розмір, за що одержав від ОСОБА_6 як оплату грошові кошти у сумі 221 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання з метою збуту наркотичних засобів, повторно, перебуваючи на території Угорщини, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у період часу з 12.08.2020 року по 13.08.2020 року незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи 3498 таблеток лікарського засобу «Subutex 8mg» із вмістом наркотичного засобу бупренорфін загальною масою 25,8852 грам, що становить особливо великий розмір, які знаходились у блістерах, з метою подальшого збуту ОСОБА_6 (анкетні дані якого змінені) на території України за 460000 гривень.

В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території Угорщини, приховав дані лікарські засоби у заводських порожнинах належного йому автомобіля марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », а саме під обшивкою стелі, заднього сидіння і ручки перемикання передач, після чого о 21:00 годин 13.08.2020 року, керуючи вказаним автомобілем, незаконно перевіз 3498 таблеток лікарського засобу «Subutex 8mg» із вмістом наркотичного засобу бупренорфін, загальною масою 25,8852 грам, що становить особливо великий розмір, доМП «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби України, який розташований у с. Астей Берегівського району Закарпатської області,у напрямку в`їзду в Україну, обравши смугу руху «зелений коридор».
Того ж дня, у період часу з 21:54 годин по 23:55 годин під час проведення поглибленого огляду автомобіля марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_5 співробітниками МП «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби України, який розташований у с. Астей Берегівського району Закарпатської області, в заводських порожнинах даного автомобіля, а саме під обшивкою стелі, заднього сидіння та ручки перемикання передач виявлено наркотичний засіб бупренорфін загальною масою 25,8852 грам, що становить особливо великий розмір, який містився у 3498 таблетках лікарського засобу «Subutex 8mg».

Обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень підтверджується:

-повідомленнями ГВ БКОЗ УСБУ України у Львівській області щодо виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 305, 307

КК України від 04.02.2020 року;

-рапортом ГВ БКОЗ від 01.02.2020 року щодо протиправної діяльності

ОСОБА_5 та інших осіб;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 18.09.2020, яким підтверджується факт збуту наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_5 ;

-повідомленням з ІНФОРМАЦІЯ_1 про виявлення 13.08.2020 року в ОСОБА_5 контрабанди таблеток «Subutex 8mg» із вмістом наркотичного засобу;

-протоколом огляду місця події на ділянці для поглибленого огляду МП «Лужанка» Закарпатської митниці Держмитслужби України від 14.08.2020 року, яким підтверджується факт виявлення в заводських порожнинах даного транспортного засобу препаратів «Subutex 8mg» у кількості 3498 штук в упаковках та блістерах;

-протоколом затримання ОСОБА_5 від 14.08.2020 року, яким підтверджується факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 305 КК України

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 14.08.2020 року;

-повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 25.09.2020 року;

-ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.08.2020 року щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-висновками проведених у кримінальному провадженні експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 16.06.2020 року № 13/727, від 04.09.2020 року № 13/1677, від 03.09.2020 року № 13/1678, якими встановлено факт наявності у виявлених речовинах наркотичних засобів та психотропних речовин;

-протоколом огляду мобільних відомостей щодо телефонних з`єднань ОСОБА_5 , якими встановлено факт його місцезнаходження та спілкування із свідком ОСОБА_6 ;

-протоколами про результати негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчинення злочину у формі оперативних закупок;

-протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж;

-іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2020 року застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12.10.2020 року.
Ухвалою Берегівського районного суду від 07.10.2020 року строк тримання під вартою продовжено до 06.12.2020 із визначенням можливості внесення застави (а.с. 117-122).
Ухвалою Берегівського районного суду від 02.12.2020 року строк тримання під вартою продовжено до 31.01.2021 року із визначенням можливості внесення застави.
Ухвалою Берегівського районного суду від 20.01.2021 року строк тримання під вартою продовжено до 21.03.2021 року із визначенням можливості внесення застави.
Ухвалою Берегівського районного суду від 15.03.2021 року строк тримання під вартою продовжено до 14.05.2021 року із визначенням можливості внесення застави.
06.05.2021 прокурором ОСОБА_3 було подано письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується в особливо тяжких злочинах, тому може переховуватись від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки місця роботи та сталого джерела доходів немає, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування та значний ступінь суспільної небезпеки.

Також, в клопотанні вказано про доцільність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку тим, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжким злочинами згідно ст. 12 КК України, санкцією якого передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а отже, з метою уникнення такої відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого та тяжких кримінальних правопорушень. Серед іншого, обвинувачений має можливість безперешкодного виїзду за межі території України та володіє сталими соціальними зв`язками за кордоном, зокрема в Республіці Чехії, Угорщині, із яких останнім було здійснено контрабандне переміщення з приховуванням від митного контролю обмеженого до обігу наркотичного засобу в особливо великих розмірах. Викладене у своїй сукупності є достатніми мотивуючими особу факторами вчинення спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду та свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Серед іншого, вчиняючи зазначену вище протиправну діяльність,

ОСОБА_5 неодноразово контактував із особами, які були обізнані в його протиправній діяльності та зможуть в подальшому надати викривальні показання щодо аналогічних злочинів. Так, зокрема, свідком ОСОБА_6 було надано свідчення, які у своїй сукупності підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 .. Враховуючи викладене, останній може незаконно впливати на свідків даного кримінального провадження з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід судового розслідування в цілому, що підтверджується його розмовою із братом - ОСОБА_7 ..

Викладені доводи дають підстави стверджувати про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, вчиняючи зазначені кримінальні правопорушення, обвинувачений діяв з корисливих мотивів, усвідомлював наслідки притягнення до відповідальності, та зважаючи на значний об`єм партії виявлених в останнього наркотичних засобів, які він контрабандним способом перемістив через митний кордон України, не виключено, що даний злочин вчинений у складі групи осіб, усі учасники якої ще не встановлені, а отже, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Викладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Із урахуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав письмове клопотання з підстав викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав, що в клопотанні прокурора слід відмовити, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, не містить ризиків, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, у зв`язку з цим просив обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до наступних висновків, що клопотання прокурора про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Суд вважає, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу містить посилання на кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, зокрема передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Тобто, кожний конкретний ризик доведений та обґрунтований доказами його існування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ "Александер Макаров проти Росії" національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

В той же час згідно із практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Отже, з метою уникнення такої відповідальності обвинувачений може переховуватись від суду.

Крім цього, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого та тяжких кримінальних правопорушень.

Також, обвинувачений ОСОБА_5 має можливість безперешкодного виїзду за межі території України. Крім того, він обвинувачується у здійсненні контрабандного переміщення з приховуванням від митного контролю обмеженого до обігу наркотичного засобу в особливо великих розмірах, що свідчить про сталі соціальні зв`язки за кордоном, зокрема в Республіці Угорщині.

Вказане підтверджується наступним доказом.

Так, в судовому засіданні 28.04.2021 року судом було досліджено аудіозапис телефонної розмови обвинуваченого ОСОБА_5 із свідком ОСОБА_6 від 16.04.2020 року, де ОСОБА_5 ствердив, що у нього є угорський документ «угорська картка», та йому віза не потрібна для виїзду за кордон.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Вказана норма закону про право суду не визначати заставу при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою набрали чинності з 31.12.2020 року.

Так, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його судом обвинуваченому ОСОБА_5 неодноразово був визначений відповідний розмір застави. Невизначення її у даному випадку погіршить становище обвинуваченого, що не відповідає нормам матеріального кримінального права.

Отже, суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на термін 60 днів з визначенням розміру застави, оскільки суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються. Так ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна. Ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, обвинувачений ніде не працює, не має сталого джерела доходів, що свідчить про відсутність факторів соціального стримування та значний ступінь суспільної небезпеки, він може переховуватись від суду, впливати на свідків по даному кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, судом допитані вже кілка свідків, зокрема свідок ОСОБА_6 , та брат обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_7 який відмовився від дачі показань.

Крім того, судом досліджені докази, а саме телефонні розмови обвинуваченого із братом, які підтверджують наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків даного кримінального провадження з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання.

Також в ході розгляду доведений ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, що доводиться значним об`ємом партії виявлених наркотичних засобів при затриманні обвинуваченого.

Наведений виклад обставин у відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України свідчить про те, що заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

З урахуванням викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки суд вважає, що обраний щодо ОСОБА_5 14.08.2020 року слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 07.10.2020 року, 02.12.2020 року, 20.01.2021 року, 15.03.2021 року був продовжений судом на 60 днів, слід продовжити на 60 днів тобто до 05 липня 2021 року 12 години, визначивши заставу в 270 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 612 900 (шістсот дванадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Так, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України суд вважає, що розмір застави слід визначити в межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 270 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, відкидаючи мотив прокурора щодо незастосування застави.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Свалявського району без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст. 197, ст. 199, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 371, 372 КПК України,

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Голубине Свалявського району Закарпатської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянину України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 липня 2021 року 12 години.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 270 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 612 900 (шістсот дванадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_5 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі Свалявського району без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя СуддіОСОБА_1

ОСОБА_8

ОСОБА_9