Справа № 273/469/20
Провадження № 1-кп/273/19/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка клопотання прокурора Новоград - Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 186 КК України про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

07.12.2020 року до Баранівського районного суду Житомирської області від прокурора надійло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачення ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 09.12.2020 вказне клопотання судом було задоволено та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання строком 60 днів з 09.12.2020 до 07.02.2021 року з визначенням розміру застави та в послідуючому продовжено до 05.04.2021 та до 19.07.2021 відповідно.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наявні ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу та які не зменшилися, про що надала клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , заперечив, щодо задоволення клопотання посилаючись на недоведеність підстав для його задоволення, просив змінити запобіжний захід на більш мягкий, так як тривалий час перебуває у місцях позбавлення волі, при допиті потерпілого, останній його не впізнає, жоден доказ не підтверджує його винуватість у вчиненому. Повідомив суду, що до засудження та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він жодного разу не порушував явку до суду і в наступні засідання буде зявлятися.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні надав свої пояснення та заперечував щодо розгляду даного клопотання прокурора, а розглянути в межах доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити на домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 09 грудня 2020 року, в подальшому в ході судового розгляду строк тримання під вартою продовжувався на два місяці. Востаннє ухвалою Новоград-Волинського районного суду від 21.05.21 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено до 19.07.21 року. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 176-178, 183, 194 КПК України враховувались дані особи, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики, тощо. Судом було встановлено, що в своїй сукупності тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється обвинувачений, конкретні обставини кримінального правопорушення, а також суспільна небезпечність злочину, давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_4 . Ухвали суду чинні.

При вирішенні клопотань щодо дії обраного стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу суд, враховує, що прокурор протягом розгляду справи судом, подав тотожне за змістом клопотання про продовження строку тримання під вартою вказаних обвинуваченого, не навівши, при цьому, нових обставин, які б підтверджували доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, навіть якщо такі ризики містилися в першому клопотанні про продовження строку тримання під вартою, прокурор не обґрунтував у наступному клопотанні та не надав доказів, що такі ризики продовжують існувати та виправдовують доцільність тримання обвинувачених під вартою. До такого ж висновку прийшов ЄСПЛ у справі «Ткачов проти України».

Також ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії» визнав недопустимим використання тих же самих узагальнених формул і стереотипних формулювань при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а існуючий ризик зі спливом часу істотно зменшується. Тому для задоволення клопотання про продовження терміну застосування запобіжного заходу необхідно чітко зазначити у судовому рішенні наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Однак нових ризиків чи підстав їх існування прокурор не наводить.

Суд також враховує, що клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно, в тому числі, містити посилання на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, відповідно до п.1 ч.3 ст.199 КПК України, у клопотанні зазначається виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зокрема, в обґрунтування ризику переховування, прокурор посилається на те, що з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на певний строк.

Дане твердження повністю нівелює правову позицію, неодноразово викладену в рішеннях ЄСПЛ, зокрема у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року, в якій зазначено, що: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Крім цього, суд приходить до висновку що тягар доведення обставин, що свідчать на користь тримання під вартою, завжди несе держава, будь-які обставини, щодо доведеності або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення, оскільки на боці захисту завжди діє презумпція свободи, сформульована в ст. 29 Конституції та ст. 5 Конвенції.

Також, суд враховує те, що підчас розгляду даного кримінального провадження сторона обвинувачення відмовилася оголошувати вступну промову з посиланням на докази підтвердження наведених нею обставин.

В обґрунтування необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор посилається на те, що обвинувачений маючи не зняту і не погашену судимість 06.12.2019 вчинив новий, умисний, тяжкий злочин проти власності на шлях виправлення не став, необхідних висновків не зробив та знову вчинив умисний злочин.

Щодо обґрунтованості прокурором зазначеного ризику, суд приймає до уваги те, що до засудження за останнім вироком обвинувачений ОСОБА_4 мав постійне місце проживання і реєстрацію, не уникав судові засідання в районному суді та не перешкоджав іншим чином у розгляді інших кримінальних проваджень відносно нього, а тому спростовує посилання прокурора на те, що обвинувачений не став на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурорами недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1ст. 177 КПК України.

Тому, приймаючи до уваги тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, нових ризиків чи підстав їх існування прокурор не наводить, і водночас враховуючи що у нього є постійне місце проживання, не ухилявся та не перешкоджав іншим чином у розгляді відносного нього кримінальних правопорушень, суд вбачає підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт зі застосуванням спецзасобу електронного браслету.

При обранні виду запобіжного заходу, що має бути обраний обвинуваченому, суд враховує положення ст.ст. 176, 178 КПК України та, приймаючи до уваги наявність підстав, передбачених ст.ст. 180, 181, 182 КПК України, обирає обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з встановленням обвинуваченому обов`язків, передбачених у ст. 194 КПК України.

Крім того суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до Відділення поліції №1 (м Малин) Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому залишити без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372, 176-183, 194, 199, 202 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою залишити без задоволення.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малин Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 13.09.2021 року, включно, із застосуванням спецзасобу електронного браслету, з вилученням закордонного паспорту при наявності, та покладенням обов`язку з`являтися до суду за кожною вимогою.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 носити електронний засіб контролю.

Звільнити, негайно, обвинуваченого ОСОБА_4 з під варти із зали суду.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 негайно прибути до місця відбування визначеного судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали стосовно ОСОБА_4 в частині носіння електронного засобу контролю покласти на Відділення поліції №1 (м Малин) Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ „Житомирська УВП (№ 8)".

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту здійснює прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення Новоград-Волинського окружної прокуратури, який має право клопотати про зміну міри запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з моменту вручення її копії до Житомирського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1