Справа №522/3426/21
Провадження №1-кп/522/1195/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001218 від 13.07.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Олександрівка, м. Іллічівськ, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту, 13.07.2020 року у ОСОБА_3 , який в денний час, перебував біля будинку №13 по вулиці Торгова в місті Одесі, з хуліганських мотивів, виник злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна - припаркованого на вказаній вулиці автомобіля.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне пошкодження чужого майна, 13.07.2020 року приблизно о 13 годині 10 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки «Hyundai»,моделі «Sonata», білого кольору, 2011 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що був припаркований біля будинку№13 по вулиці Торгова в місті Одесі, та поклав біля передніх правих дверей автомобіля пляшку з розчинником, яку він 13.07.2020 року купив у побутових цілях.
Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на умисне пошкодження чужого майна, 13.07.2020 року приблизно о 13 годині 12 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , за допомогою сірників, умисно, з хуліганських мотивів, підпалив біля автомобіля пляшку з розчинником, внаслідок чого автомобіль марки «Hyundai»,моделі «Sonata», білого кольору, 2011 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що був припаркований біля будинку АДРЕСА_3 , який загорівся в області передніх правих дверей.
Умисно пошкодивши автомобіль ОСОБА_5 та спричинивши останньому матеріальний збиток в розмірі 43 832 гривні 73 копійки, ОСОБА_3 з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник.
Таким чином, встановлені достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України за ознаками: умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Він пояснив, що дійсно, 13.07.2020 року, перебував біля будинку №13 по вулиці Торгова в місті Одесі, з хуліганських мотивів, виник злочинний намір, спрямований на умисне пошкодження чужого майна - припаркованого на вказаній вулиці автомобіля. 13.07.2020 року приблизно о 13 годині 10 хвилин, він, ОСОБА_3 підійшов до автомобіля марки «Hyundai»,моделі «Sonata», білого кольору, 2011 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що був припаркований біля будинку№13 по вулиці Торгова в місті Одесі, та поклав біля передніх правих дверей автомобіля пляшку з розчинником, яку він 13.07.2020 року купив у побутових цілях. Після чого, за допомогою сірників підпалив біля автомобіля пляшку з розчинником, внаслідок чого автомобіль марки «Hyundai»,моделі «Sonata», білого кольору, 2011 року випуску, державний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , що був припаркований біля будинку АДРЕСА_3 , який загорівся в області передніх правих дверей.
Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, та надав до суду заяву, згідно якої просить зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, має позитивну характеристику за місцем проживання, потерпіла сторона не має до обвинуваченої претензій матеріального характеру.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Санкцією ч. 2 ст. 194 КК України за вчинення злочину: умисне знищення або пошкодження чужого майна,вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки, карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років
Враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).
Таким чином, врахувавши в сукупності наведені вище обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченого.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відшкодування судових витрат в повному обсязі покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 61, 65, 75, 76, 194 КК України, ст. ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: CD-диск після вступу вироку в законну силу зберігати в матеріалах кримінального провадження. Тампони зі змивом з дверей автомобілю зберігати до кінцевого вирішення кримінального провадження.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів ОНДЕКЦ МВС України, за проведення експертизи нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів; автотоварознавчої експертизи; пожежно-технічної експертизи у сумі 13 239 (тринадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 45 копійок.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1