Єдиний унікальний номер 722/820/21
Номер провадження 1-в/722/71/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК 67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на відбуття ним більше двох третин призначеного покарання, незадовільний стан здоров?я та позитивну характеристику за час відбування покарання, що свідчить про доведення його виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому застосування до нього ст.81 КК України буде передчасним.
Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_5 згідно вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019 року, було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.1 ст.69 КК України, до покарання у виді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 27.09.2019 року, зарахувавши в строк відбування покарання період перебування під вартою з 03.06.2019 року по 27.06.2019 року.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 03.12.2019 року вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019 року залишено без змін.
Згідно розпорядження, вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019 року відносно засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 03.12.2019 року.
Таким чином, внаслідок зарахування засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання вказаного вище періоду попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 02.03.2022 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі

У відповідності до ст.12 КК України, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину (ч.3 ст.185 КК України).
Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Як вбачається із матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 27.09.2019 року. В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 13.12.2019 року.
Згідно матеріалів особової справи та довідки про заохочення і стягнення, складеної начальником відділення СПС №6 ОСОБА_4 , за час перебування у Чернівецькій УВП №33 та в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.
Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ч.2 ст.118 КВК України).
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).
Згідно довідки бухгалтерії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» №100 встановлено, що станом на 29.07.2021 року на виконанні перебуває виконавчий лист про стягнення із засудженого ОСОБА_5 судових витрат у розмірі 3003,73 грн., який надійшов до установи 05.02.2021 року. На даний час відшкодовано судові витрати на загальну суму 3003,73 грн.
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №177 від 29.07.2021 року та матеріалів особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 з часу прибуття до установи та по даний час не бажає залучатися до будь-яких оплачуваних робіт. З приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався.
Із дослідженої характеристики, затвердженої начальником установи 30.07.2021 року та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 по відношенню до персоналу установи напоказ тактовний з метою отримання особистої вигоди, переваги перед іншими засудженими, у відношенні до інших засуджених вживчивий, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та не вбачає необхідності в їх виконанні, до таких робіт відноситься безвідповідально і лише під контролем. Намагається утримувати і чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує під контролем і лише в якості спостерігача. Не завжди робить для себе належні висновки. Подав заяви для участі у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» і «Фізкультура та спорт», проте участі в даних програмах взагалі не приймає. Згідно вироку суду вину у скоєному злочині визнав.
Відповідно до наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 : станом на січень 2020 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від січня 2020 року); станом на 30.07.2020 року не став на шлях виправлення (протокол №5 від 30.07.2020 року); станом на 25.01.2021 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 25.01.2021 року); станом на 10.07.2021 року не став на шлях виправлення (протокол №4 від 10.07.2021 року).
Як встановлено із довідки медичної частини №128 від 29.07.2021 року, засуджений ОСОБА_5 , 17.12.2019 року був оглянутий медичною комісією установи. Визнаний працездатним з раціональним працевлаштуванням. Взятий на диспансерний облік лікарем терапевтом. Періодично оглядається лікарем інфекціоністом обласного центру з ВІЛ та СНІДа. Двічі на рік оглядається профілактично. Останній огляд 05.04.2021 року, діагноз: Ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз. СН-ІІ А ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ризик високий. Ожиріння ІІ ст. Кила білої лінії живота (хронічний пієлонефрит у фазі нестійкої ремісії). ВІЛінфекція І кл. ст. Отримує АРТ-терапію. В подальшому потребує обстеження та лікування в умовах стаціонарних відділень МОЗ України.
Доводи засудженого ОСОБА_5 щодо неможливості бути залученим до оплачуваних робіт внаслідок його незадовільного стану здоров?я є необгрунтованими та спростовуються довідкою медичної частини №128 від 29.07.2021 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_5 є працездатним з раціональним працевлаштуванням, а також поясненнями в судовому засіданні представника СВК-67 ОСОБА_4 , який підтвердив, що із урахуванням рекомендацій медичної частини, засудженому ним неодноразово пропонувалася оплачувана робота на посаді старшого днювального, яка полягає у здійсненні контролю за роботою днювальних та не вимагає фізичних навантажень.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
При цьому, на думку суду, наявність незадовільного стану здоров?я засудженого не може бути вирішальним чинником визначення його ступеню виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ре соціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 05.08.2021 року