Справа № 177/475/21
Провадження № 1-кп/177/70/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000062 від 18.02.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Києві, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 09.02.2021 року приблизно о 22.00 годині проходив біля території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у ОСОБА_3 виник злочинний намір направлений на незаконне проникнення до іншого володіння ОСОБА_5 , а саме до території огородженого парканом двору домоволодіння, розташованого за вказаною адресою. Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний злочинний намір направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме до території огородженого парканом двору домоволодіння, належного ОСОБА_5 , того ж дня 09.02.2021 року близько 22:05 годин ОСОБА_3 , діючи умисно, з хуліганських мотивів, незаконно, всупереч волі власника, маючи прямий злочинний умисел направлений на порушення гарантованого ст..30 Конституції України права кожного громадянина на недоторканість житла чи іншого володіння особи, відкрито, в присутності своїх знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували на вулиці біля паркану вказаного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою власної фізичної сили відчинив ворота, тим самим подолав перешкоду, та незаконно проник на територію двору домоволодіння огородженого парканом за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить потерпілій ОСОБА_5 , де в подальшому був виявлений потерпілою.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 162 КК України за ознаками: незаконного проникнення до іншого володіння особи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю, розкаявся у скоєному, не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті щодо часу, місця, способу вчинення ним проступку, та суду пояснив, що 09.02.2021 він разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 після розпивання спиртних напоїв проходили по АДРЕСА_2 повз домоволодіння ОСОБА_5 . Бажаючи з`ясувати стосунки з сином потерпілої, він зайшов на територію вказаного домоволодіння та став кричати, де його виявила потерпіла. Він розумів, що не мав права заходити до чужого двору та наслідки таких своїх дій. В скоєному розкаюється, просить строго його не карати та врахувати відшкодування шкоди потерпілій в сумі 9,5 тис грн. .

Потерпіла ОСОБА_5 до судового засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просила розгляд кримінального провадження проводити без її участі, будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має та просить не призначати йому суворе покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження інших доказів по даному кримінальному провадженню щодо обставин здійснення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він розуміє зміст цих обставин та можливість позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, крім того у суду немає сумніву щодо добровільності позиції обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які є належними, допустимими та достовірними, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку щодо повного підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України за ознаками незаконного проникнення до іншого володіння особи.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання останнього.

Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що останній скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щиросердне каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, а саме, що останній офіційно не працевлаштований, доходів не отримує, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що унеможливлює призначення покарання у виді штрафу та виправних робіт, передбачених санкцією ст. 162 ч.1 КК України, саме покарання у виді обмеження волі буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений санкцією інкримінованої статті, але без реального його відбування, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання обвинуваченим обчислювати з моменту проголошення вироку.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1