Справа № 461/9543/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/207/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 03 лютого 2021 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.5 ст.185, ч.5 ст.27, ч.2 ст.361 КК України повернуто прокурору Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 .
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, щоаналіз скерованого до суду обвинувального акту дає підстави зробити висновок, що такий не відповідає положенням процесуального закону, зокрема формулювання обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених, є нечітким та неконкретизованим, формалізованим, оскільки не містить усіх об`єктивних та суб`єктивних ознак інкримінованих складів злочинів: час, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення наведений у обвинувальному акті суперечить вимогам діючого законодавства України, оскільки за наявності вказівки, що злочини вчинено за попередньою змовою групою осіб, обвинувальний акт не містить даних про розподіл ролей та вид співучасті між собою учасників групи, в обвинувальному акті не зазначено дати, часу та місця вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дій щодо попередньої змови з іншими особами, які визначають та впливають на склад інкримінованих їм дій (кримінально-правову кваліфікацію), формулювання інкримінованих обвинуваченим епізодів злочинних дій не конкретизоване, відображене формально, також обвинувальний акт не містить належних даних про час, місце та способи вчинення кожного з епізодів злочинів, хоча серед іншого містить посилання на банківські установи та ІР адреси, які повинні мати місце знаходження, а тому у визначений законом спосіб не розкрита об`єктивна сторона злочинів.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати дану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування покликається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суд першої інстанції не вказав жодної підстави, передбаченої ч.2 ст. 291 КПК України, якої не містить обвинувальний акт. Крім цього, підкреслює, що не зазначення місця проживання обвинуваченого хоч формально і є порушенням вимог ст. 291 КПК України, однак не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки суд має можливість з`ясувати вказані відомості під час встановлення особи обвинуваченого в ході підготовчого судового засідання або судового розгляду кримінального провадження по суті, що судом першої інстанції і було зроблено, чим на думку сторони обвинувачення жодним чином не порушено права обвинуваченого, в тому числі на справедливий суд.

06 квітня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли доповнення прокурора ОСОБА_6 до апеляційної скарги, в якій останній вказує, що суд не має процесуальних повноважень давати вказівку прокурору про те, яким чином він має сформулювати обвинувачення та викладати фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Крім цього, підкреслює, що суд позбавлений і процесуальної можливості під час підготовчого судового засідання робити висновки щодо достатності чи недостатності викладення обставин на підтвердження вчинення інкримінованих злочинів для доведеності винуватості особи на стадії досудового розслідування, оскільки окреслене питання не є предметом підготовчого судового засідання, на вказаній стадії кримінального провадження суд компетентний вирішувати питання, які імперативно визначені ст. 314 КПК України.

21 квітня 2021 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 в яких останній вказує, що ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 без задоволення. Вважає, що обгрунтовним є висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті належним чином не відображено фактичних обставин кримінального правопорушення, не відображено у визначений законом спосіб обставин, які підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення, що суперечить вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КК України та унеможливлює розгляд справи у суді на підставі обвинувального акту.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечили подану апеляці йну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинний містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення кримінального закону та формулювання обвинувачення.

Так, фактичними обставинами кримінального правопорушення вважаються час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, вид та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Вичерпний перелік відомостей, які, згідно ч.2 ст. 291 КПК України, повинен містити обвинувальний акт, з огляду на положення п.3 ч.3 ст. 314 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам саме КПК України, а не конкретно статті 291 КПК України, не тільки не виключає, а навпаки передбачає обов`язок слідчого, прокурора при складанні обвинувального акту в обов`язковому порядку враховувати, крім ч.2 ст. 291 КПК України, положення і інших статей КПК України, якими визначається спосіб здійснення та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України.

Згідно положень ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

На думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такий обвинувальний акт не відповідає положенням процесуального закону, зокрема формулювання обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених, є нечітким та неконкретизованим, формалізованим, оскільки не містить усіх об`єктивних та суб`єктивних ознак інкримінованих складів злочинів: час, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення наведений у обвинувальному акті суперечить вимогам діючого законодавства України, оскільки за наявності вказівки, що злочини вчинено за попередньою змовою групою осіб, обвинувальний акт не містить даних про розподіл ролей та вид співучасті між собою учасників групи, в обвинувальному акті не зазначено дати, часу та місця вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дій щодо попередньої змови з іншими особами, які визначають та впливають на склад інкримінованих їм дій (кримінально-правову кваліфікацію), формулювання інкримінованих обвинуваченим епізодів злочинних дій не конкретизоване, відображене формально, також обвинувальний акт не містить належних даних про час, місце та способи вчинення кожного з епізодів злочинів, хоча серед іншого містить посилання на банківські установи та ІР адреси, які повинні мати місце знаходження. Таким чином, у визначений законом спосіб не розкрита об`єктивна сторона злочинів.

Крім цього, в переважній кількості відображених в обвинувальному акті інкримінованих обвинуваченим злочинних епізодів взагалі відсутнє посилання на місце вчинення тих чи інших злочинних дій, що, в свою чергу, значно ускладнює та фактично нівелює можливість суду належним чином перевірити питання підсудності обвинувального акту. Водночас, наведення в обвинувальному акті даних, які надають змогу встановити місце вчинення злочину, таких як найменування банківської установи, ІР адреса, вказує на те, що орган досудового розслідування, будучи обізнаним про обставини справи, які підлягають обов`язковому зазначенню в обвинувальному акті, не зазначивши цих обставин, допустив істотне порушення вищенаведених положень КПК України

Таким чином, у обвинувальному акті належним чином не відображено фактичних обставин кримінального правопорушення, не відображено у визначений законом спосіб обставин які підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що суперечить п.5 ч.2 ст. 291 КПК України та, відповідно, унеможливлює розгляд справи у суді на підставі саме цього обвинувального акту, в редакції яка скерована до суду

Також, на думку суду апеляційної інстанції є слушним покликання суду першої інстанції, що обвинувальний акт неодноразово містить наступне формулювання: «через ключ ЕЦП, який було підв`язано до абонентського номеру оператора». Такий вислів можна тлумачити і розуміти по різному, як в буквальному розумінні, тобто зав`язаний за допомогою якогось предмету матеріального світу з матеріальними речами, так і не буквальному, тобто наприклад за допомогою віртуальних засобів. Оскільки, дане формулювання характеризує та визначає спосіб вчинення злочину, його некоректне відображення також свідчить про неналежне відображення обставин вчинення злочину у обвинувальному акті.

Крім цього, в обвинувальному акті відсутні відомості щодо місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , що прямо порушує імперативні положення КПК України щодо змісту обвинувального акту. При цьому, ОСОБА_7 вказує, що його було затримано за адресою місця його проживання, органу досудового розслідування було надано договір оренди помешкання, яке обвинувачений винаймав. Таким чином, органу досудового розслідування та прокурору була відома адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_7 . Допускаючи наведене порушення при складанні обвинувального акту, слідчий та прокурор залишили поза увагою той факт, що однією з цілей зазначення у обвинувальному акті місця проживання сторони кримінального провадження (в даному випадку обвинуваченого), є необхідність оповіщення учасника кримінального провадження про судові засідання у справі. Натомість, як встановлено в ході підготовчого судового засідання стосовно обвинувачених застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений розмір застави стосовно кожного з них. Таким чином, у разі внесення застави обвинуваченим (в будь-який момент), суд буде позбавлений можливості у визначений КПК України спосіб повідомити дану особу про час та місце розгляду справи. В свою чергу, відсутність можливості повідомити обвинуваченого про час та місце розгляду справи істотно обмежує суд у можливості вживати заходи щодо забезпечення явки в судове засідання учасників процесу.

Більше того, у вищенаведеному обвинувальному акті містяться скорочені суми, зокрема 0,20 млн.грн., 0,31 млн.грн., 0,35 млн.грн.; 0,10 млн.грн., 0,50 млн.грн., 0,25 млн.грн. та 4,86 млн. грн., що може унеможливити розуміння ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обсягу обвинувачення.

У той же період, а саме 06 та 07 травня 2020 року зараховані на рахунок № НОМЕР_1 ФОП « ОСОБА_8 » кошти перераховано в - повному обсязі на 18 (вісімнадцять) рахунків ОСОБА_8 , які використовувалися останнім вперше та були відкриті у лютому-березні 2020 року, а саме: на рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий у АТ «АЙБОКС БАНК» - 0,20 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_3 , який відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК» - 0,20 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_4 , який відкритий у - АБ «Укргазбанк» - 0,31 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_5 , який відкритий у АТ «БАНК ВОСТОК» - 0,54 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_6 , який відкритий у АТ «Альфа-Банк» - 0,35 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_7 , який відкритий у АТ «Альфа-Банк» - 0,10 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_8 , який відкритий у ОТ «Кредобанк» - 0,50 млн.грн.; на рахунок № НОМЕР_9 , який відкритий у АТ «ПУМБ» - 0,25 млн.грн.; здійснює свою діяльність ТОВ «СВП ПЛЮС», яке надає послуги оператора телекомунікації ТзОВ «ЛАЙФСЕЛЛ», в яке вони зверталися 29.04.2020, створюючи видимість законного та постійного користувача абонентським номером НОМЕР_10 оператора телекомунікації ТзОВ «ЛАЙФСЕЛЛ», шляхом обману працівника точки продажу ТОВ «СВП ПЛЮС», повідомили останньому про необхідність відновлення вищевказаного абонентського номера оператора телекомунікації ТзОВ «ЛАЙФСЕЛЛ», яка нібито належить ОСОБА_8 , однак не надавши необхідної інформації у вказаній послузі останнім було відмовлено.

На думку колегії суддів суд першої інстанції у підготовчому засіданні може прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, зокрема не містить детальної інформації щодо пред`явленого особам обвинувачення, зокрема щодо місця, часу та способу вчинення інкримінованих злочинних дій, не визначає роль (вид співучасті) кожного з учасників злочину, що прямо впливає на кваліфікацію дій обвинувачених, містить некоректні (такі які дозволяють декілька тлумачень) висловлювання, що, в свою чергу, порушує права кожного з обвинувачених мати можливість належним чином підготуватися до свого захисту. При цьому, відсутність під час підготовчого судового засідання посилань на наведені факти та обставини з боку обвинувачених не позбавляє суд виконати покладені на нього обов`язки стосовно перевірки обвинувального акту на предмет його відповідності вимогам закону, в тому числі в контексті забезпечення учасникам процесу гарантій реалізувати право на захист.

У зв`язку з наведеним, доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду й колегія суддів їх до уваги не бере.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора. Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Обрані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою із визначенням застави залишити без змін до проведення підготовчого засідання, але не більше ніж на 60 діб.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4