Справа №522/3588/21
Провадження №1-кп/522/1221/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 12.02.2021 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Орджонікідзе, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:- 04.12.2012 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст.175, ст. 76 КК України до 3 років п.в.; - 18.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст .185, ст. 71 КК України до 3 років п.в.; - 27.10.2020 року Мукачівським міським судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт; - 25.11.2020 року Мукачівським міським судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на строк до 4-х років п.в.;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
Так, 11.02.2021 року в денний час ОСОБА_3 перебував у приміщенні фітнес клубу «Тайгер», що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Середньофонтанська, будинок № 19-Б, з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна, яке знаходилось у шафі для зберігання речей № 107.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 11.02.2021 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_3 зайшовши до приміщення роздягальні фітнес клубу «Тайгер», який розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Середньофонтанська, будинок № 19-Б, підійшов до шафи для зберігання речей №107 та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, шляхом віджиму замку зазначеної шафи, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав з карману куртки, яка висіла в шафі грошові кошти в сумі 1 450 доларів США (що станом на 11.02.2021 року згідно курсу НБУ, становить 40 261 гривня 40 копійок) та 11 000 гривень, які належать ОСОБА_6 .
Таємно викравши чуже вищевказане майно, на загальну суму 51 261 гривня 40 копійок, ОСОБА_3 покинув місце скоєння ним злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, встановлені достатні підстави обвинувачувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся та визнав свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та підтвердив обставини кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті. Він підтвердив наявність фактів, викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що 11.02.2021 року в денний час ОСОБА_3 перебував у приміщенні фітнес клубу «Тайгер», що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця Середньофонтанська, будинок № 19-Б, підійшов до шафи для зберігання речей №107 та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, шляхом віджиму замку зазначеної шафи, таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав з карману куртки, яка висіла в шафі грошові кошти в сумі 1 450 доларів США (що станом на 11.02.2021 року згідно курсу НБУ, становить 40 261 гривня 40 копійок) та 11 000 гривень. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Крім того, пояснив, що в скоєному щиро кається та шкодує про вчинене. На даний час все усвідомив та запевнив, що в подальшому не буде скоювати кримінальних правопорушень. Просив суд суворо не карати його та призначити йому покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду обвинувального акту за його відсутності, щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.Відповідно до вимог ст.325 КПК України неявка потерпілого у судове засідання не є перешкодою для проведення судового розгляду.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 4 років 1 місяці позбавлення волі. Захисник підтримав призначення покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі.
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд встановив, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, а саме: офіційно непрацевлаштований, раніше судимий:
- 04.12.2012 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст.175, ст. 76 КК України до 3 років п.в.;
- 18.02.2013 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст .185, ст. 71 КК України до 3 років п.в.;
- 27.10.2020 року Мукачівським міським судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;
- 25.11.2020 року Мукачівським міським судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України на строк до 4-х років п.в.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення злочину: карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне вибрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , покарання у вигляді позбавленням волі в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.
ОСОБА_3 засуджений вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області 25.11.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувачений вчинив після постановлення вироку від 25.11.2020 року, але до повного відбуття покарання, а тому за вчинення вказаного кримінального проступку йому слід призначити покарання за правилами ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.
Також, суд враховує, те що системний аналіз положень КК України свідчить, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Суд враховує, що вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області 25.11.2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Новий злочин вчинено ОСОБА_3 в період іспитового строку, а саме 11.02.2021 року.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами кримінального покарання" наголошено, що згідно з частиною 2 статті 75 КК України, суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин в період іспитового строку, а також вимоги статей 71, 78 КК України, положення пунктів 10, 26 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально і про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.
Відтак, підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції частини 3 ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до обвинуваченого застосовувався та, враховуючи вимоги ст. ст.177,178 КПК України, підстави для його обрання, на даному етапі, відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обирався.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні обвинуваченим визнаний у повному обсязі, у зв`язку з чим підлягає до стягнення сума завданої матеріальної шкоди у розмірі у 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США та 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 61, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

В силу ч. 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, визначеного вироком Мукачівського міського суду Закарпатської області 25.11.2020 року, та з урахуванням положень ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді 4 (чотирьох) років і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання з 19.02.2021 року включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Речові докази, які передані за розпискою ОСОБА_6 - вважати повернутими, CD-диск залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США та 12000,00 (дванадцять тисяч) гривень

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1