КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021, якою ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 16 липня 2021 року включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, суттєво не зменшились.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалуШевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021, обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду є незаконною, ухвалена з порушенням норм КПК України; суд першої інстанції у своєму рішенні не навів аргументи для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021 ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з дня винесення ухвали, а саме до 16 липня 2021 року включно.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки воно є законним, обґрунтованим і належним чином вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання обвинуваченого під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкогокримінальногоправопорушення, за яке передбачено покарання до довічного позбавлення волі, має значний ступінь суспільної небезпеки, дані про існування у останнього соціальних зв`язків, які, на думку суду у даному випадку, самі по собі, без існування стримуючих факторів, не є належним стримуючим фактором для уникнення від явки до суду та запобіганню іншим ризикам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, наведених у апеляційній скарзі обвинуваченим, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021 щодо ОСОБА_5 без зміни.
Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2021 щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3000/2021
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1