КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
його представника ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0005061 стосовно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 45075,77 (сорок п`яти тисяч сімдесят п`ять) грн. 77 коп. матеріальної шкоди та 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.
У задоволенні позову прокурора в інтересах закладу охорони здоров`я Київської міської клінічної лікарні № 17 про стягнення з ОСОБА_11 19350 грн. відмовлено.
Цим же вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що 11 грудня 2016 року близько 09 години 40 хвилин водій ОСОБА_11 керуючи автомобілем марки «Daewoo-Sens», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережній в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області з боку вул. Карла Маркса в напрямку с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області.
ОСОБА_11 , доїхавши до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де в порушенням вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі Правила дорожнього руху), відповідно до яких: «п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, пп. б), д) п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», - не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», змінив напрямок руху виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому не переконався у безпечності маневру, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався по лівому краю проїзної частини попутно відносно напрямку руху автомобіля «Daewoo-Sens», д/н НОМЕР_1 .
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_8 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи № 102 від 21 червня 2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: саден та синців обличчя, садна у нижній третині правої гомілки, уламкового перелому великогомілкової кістки в проксимальній третині діафізу зі зміщенням уламків. Закриті переломи кісток правої гомілки відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскілки для їх зрощення необхідно термін більше 21 дня.
Вказані порушення стали умовою та причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали в результаті даної події.

На вказаний вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_11 належними та допустимими доказами. Крім того, просить відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 396 та ч. 3 ст. 404 КПК України дослідити всі докази, якими обґрунтовується зазначений вирок.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги сторона захисту посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду.
При цьому вказує на недопустимість доказів отриманих під час досудового розслідування кримінального провадження не уповноваженим на це слідчим СВ Києво-Святошинського ВП в Київській області ОСОБА_12 , зокрема; протоколу місця ДТП від 11.12.2016 року, протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 04.07.2017 року; показань свідка ОСОБА_13 як такого, що перед допитом його як свідка щодо обставин ДТП він брав учать як понятий у слідчому експерименті з потерпілим ОСОБА_8 ; протоколу слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_11 ; висновків судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1449 від 25.07.2017 року та № 12-1/1382 від 25.07.2017 року, протокол допиту ОСОБА_11 , постанову про проведенні судово-медичної експертизи та висновок експерта № 102/Д від 21.06.2017 року.

На думку апелянта, судом першої інстанції поверхнево досліджено обставини витребування та отримання слідчим медичних документів потерпілого ОСОБА_8 , їх огляду, долучення до матеріалів кримінального провадження, визначення їх процесуального статусу, призначення судово-медичної експертизи (т. 3 а.с. 247), надання медичних документів експерту та проведення вказаної експертизи № 102/Д від 21 червня 2017 року (т. 3 а.с. 8-9), відкриття цих медичних документів стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України та надання їх на дослідження суду, що ставить під сумнів допустимість висновку згаданої судово-медичної експертизи як доказу. Не надано оцінку показанням допитаного в судовому засіданні як свідка слідчого ОСОБА_12 , в якіх він визнає своє упереджене ставлення до ОСОБА_11 під час досудового розслідування кримінального провадження з особистих мотивів, а також визнав порушення КПК при проведенні слідчих дій.
Апелянт важає, що суд першої інстанції не взяв до уваги та безпідставно відхилив наданий стороною захисту висновок автотехнічної експертизи № 494 від 14 вересня 2017 року (т. 3 а.с. 87-103), який міг істотно вплинути на його висновки. Залишив поза увагою та не надав оцінку діям потерпілого ОСОБА_8 , який перед наїздом на нього автомобіля перебував на проїзній частині дороги, чим порушив вимоги пунктів 4.1., 4.14 (б) ПДР України та створив небезпечну ситуацію, раптово вибігши на проїзну частину дороги. Поверхнево дослідив та безпідставно відхилив доводи сторони захисту щодо відсутності повноважень у слідчого ОСОБА_12 на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005061 (т. 3 а.с. 181, 243-254), про визнання недопустимим доказом показань свідка ОСОБА_13 , про визнання недопустимими доказами протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , про отримання слідчим у невстановлений під час судового розгляду поза процесуальний спосіб медичної документації ОСОБА_14 та надання її експерту для проведення судово-медичної експертизи, та з матеріалів справи не видно, чи слідчим взагалі якась медична документація направлялась експерту. Залишив поза увагою клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця ДТП від 11 грудня 2016 року з мотивів складення його та додатків до нього всупереч вимогам КПК України (т. 2 а.с. 245-249, т. 3 а.с. 1-3). Залишив поза увагою, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що в якості понятих під час проведення огляду місця ДТП 11 грудня 2016 року (т. 2 а.с. 245-249, т. 3 а.с. 1-3), слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 15-20) та ОСОБА_11 (т. 3 а.с. 21-30) були запрошені особи, які не були заінтересовані в результатах кримінального провадження, як цього вимагає ч. 7 ст. 223 КПК України. Судом першої інстанції не було з`ясовано, чому до протоколу слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 15-20) не долучено фотофіксацією цієї слідчої дії відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України і чому вона прихована від суду та учасників процесу, що дає підстави сумніватися в законності дій слідчого. Безпідставно відхилено доводи сторони захисту про використання недопустимих доказів при проведенні судової інженерно-транспорної експертизи № 12-1/1328 від 25 липня 2017 року (т. 3 а.с. 41-42) та поклав її висновок в обґрунтування оскаржуваного вироку та не усунуто розбіжності у висновках двох інженерно-технічних експертиз № 12-1/1382 від 25 липня 2017 року (т. 3 а.с.41-42) та № 12-1/1449 від 25 липня 2017 року (т. 3 а.с. 37-39).
Також посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд першої інстанції провів підготовче засідання з порушенням вимог ч. 2 ст. 315 КПК України та позбавив сторону захисту можливості оскаржити дії слідчого. При цьому, оскаржуваний вирок ухвалено суддею, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумніви у неупередженості судді, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 415 КПК України є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, вказує на істотні порушення вимог КПК України під час проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, які перешкодили суду ухвали законне та обґрунтоване рішення. Зокрема, протокол огляду місця ДТП від 11 грудня 2016 року із схемою та фото таблицями складений в порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України, оскільки слідчий не вніс до протоколу слідчої дії відомості про те, які саме засоби фіксації він застосовував для виміру відомостей, а також не вказав їх індивідуальні ознаки, номер та строк дії свідоцтва про повірку. Всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 104 КПК України в протоколі огляду та схемі до нього слідчий не зазначив про наявність ліворуч дороги по напрямку руху автомобіля ОСОБА_11 , калюжі значних розмірів, що впритул прилягала до краю проїзної частини. Всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 слідчий не виніс до протоколу слідчої дії всіх осіб, які були присутні під час проведення огляду місця ДТП. Всупереч вимогам ст.ст. 104-106 КПК України долучені до протоколу огляду місця ДТП фото таблиці складено та підписано ст. слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ОСОБА_12 , який огляд місця ДТП 11 грудня 2016 року не проводив та участі у ньому не брав. В порушення вимог ч. 3 ст. 105 КПК України фото таблиці та додатки до протоколу огляду місця ДТП не засвідчені підписами понятих, які брали участь у цій слідчий дії.
Також зазначає, що з протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 з план-схемою (т. 3 а.с. 15-20), всупереч положенням ст. 240 КПК України, не вбачається мети проведення слідчого експерименту та докладно не викладено умови і результати цієї слідчої дії. Всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України слідчий не вніс до протоколу слідчої дії відомості про своє ім`я та по батькові, дати народження всіх осіб, які присутні під час проведення слідчого експерименту, а також, які саме засоби фіксації він застосовував для виміру швидкості руху пішохода та автомобіля, характеристики інших технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовувалися при проведенні слідчого експерименту, умови та порядок їх використання, а також не навів їх індивідуальних ознак, які б дозволили ідентифікувати ці технічні засоби.
Щодо висновку експерта № 12-1/1382 від 25 липня 2017 року (т. 3 а.с. 41-42) сторона захисту вважає, що під час проведення експертизи експерт досліджував в якості вихідних даних, відомості сумнівного змісту, які були надані слідчим та які невідомі стороні захисту, що призвело до необґрунтованого висновку. Проте при наданні оцінки висновку судово-медичної експертизи № 102/Д від 21 червня 2017 року (т. 3 а.с. 8-9) суд першої інстанції не врахував те, що в матеріалах справи відсутні передбачені ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 102 КПК України відомості про те, що експерт ОСОБА_15 , що проводила вищевказану експертизу є повноважною особою. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що слідчим перевірено відповідність експерта вимогам Закону України «Про судову експертизу».
Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що в ході судового розгляду справи не було встановлено поза розумним сумнівом доказів винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а тому вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю за недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_11 належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, пояснення потерпілого , його представника та думку прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, посилаючись на законність та обгрунтованість вироку суду, повторно дослідивши за клопотанням захисника обставини, встановлені під час кримінального провадження, шляхом дослідження письмових доказів, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому ОСОБА_11 останнє слово,перевіривши матеріали кримінального провадження № 0005061 та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані докази в їх сукупності та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_11 у порушенні ним, як особою яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, який грунтується на досліджених в ході судового розгляду та наведених у вироку доказах, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

При цьому судом першої інстанції були повно та всебічно перевірені доводи сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який своєї вини не визнав, заперечував порушення ним Правил дорожнього руху України, вказуючи, що причиною ДТП було порушення Правил дорожнього руху саме пішоходом ОСОБА_8 , який використовував проїзну частину дороги як бігову доріжку та, оббігаючи калюжу значних розмірів, яка знаходилась у нього на шляху, раптово вибіг на проїзну частину дороги перед його ( ОСОБА_11 ) автомобілем, і незважаючи на його екстрене гальмування уникнути зіткнення з бігуном ОСОБА_8 через малу відстань, не вдалося.

Однак ці доводи судом першої інстанції обгрунтовано визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються об`єктивними доказами у справі, які змістовно наведені у вироку, зокрема його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, підтверджується показаннями потерпілого, свідків, а також письмовими доказами, яким суд дав належну оцінку, обгрунтовано визнавши їх належними, допустимими та достовірними.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснив, що професійно займається бігом, є спортсменом-марафонцем, членом бігового клубу та постійним учасником змагань. Готуючись до марафону, він вранці 11.12.2016 року здійснював пробіжку, рухаючись лівим краєм проїзної частини вул. Набережної в с. Віта Поштова і напрямку свого руху не змінював, проте його збив водій ОСОБА_11 і в результаті ДТП він отримав травму ноги, тривалий час лікувався та проходив курс реабілітації. Просив задовольнити заявлений ним цивільний позов.

Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним у суді першої інстанції повідомив, що 11.12.2016 року чергував на ставку, курив біля сторожової будки близько 45-50 метрів від дороги, бачив як по дорозі в межах проїзної частини рухались транспортні засоби, а саме вантажівка, а за ним легковий автомобіль в сторону с. Юріївка, пішохід біг прямолінійно по узбіччу у тому ж напрямку, проте по лівій стороні. Потім він почув звук гальм, потерпілий біг, а водій об`їжджав "фуру", при цьому і водій вантажного автомобіля і водій легкового автомобіля об`їжджали яму, проте водій легкового автомобіля зачепив пішохода, який був одягнений у спортивний костюм. Коли він підійшов на місце ДТП, потерпілий лежав на грунтовому покритті, а автомобіль знаходився біля правої ноги потерпілого. Сусіди, які живуть поруч викликали швидку допомогу.
Тако ОСОБА_13 ченко В.В. пояснив, що коли він купався у ставку, а потім підійшов до дороги його запросили бути понятим, на що він погодився та брав участь у проведенні слідчого експерименту за участю потерпілого. При цьому документи у нього ніхто не перевіряв, процедуру проведення слідчого експерименту не пригадує, проте зазначив, що допомагав слідчому робити заміри рулеткою та підписував протокол. Більше його не допитували.

Оцінюючи наведені у вироку докази суд першої інстанції вказав, що згідно рапортів старшого інспектора Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській ОСОБА_16 ького Я.М., зареєстрованого в ЖЄОЗП 11.12.2016 року за № 43850 було отримано повідомлення по лінії ОСОБА_11 ot; від Рожкова В.В. про те, що 11.12.2016 року о 9 год. 44 хв. автомобіль НОМЕР_1 Sens», д/н АІ6153ВА збив людину, людина жива, швидку допомогу викл ОСОБА_8 янину Алексюку І.А. була надана медична допомога о 10 год. 25 хв. з приводу перелому кісток правої голені, ЗЧМТ під п ОСОБА_8 яснень Алексюка І.А. лікарю - та трасі біля озера його збило авто, коли він займався пробіжкою.(т.2 а.с. 243, 244).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 11.12.2016 року за матеріалами ЄО № 43850 були внесені відомості про те, що 11.12.2016 року приблизно о 09.40 в с. Віта-Поштова біля будинку по вул. Набережній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 Sens», д/н АІ6153ВА п ОСОБА_11 м водія Рожкова В.В., який здійснив ОСОБА_8 охода Алексюка І.А., внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток правої голені ( т.2 а.с.242).

11.12.2016 року з 10.00 до 11.50 слідчим Києво-Святошинського ВП ГУНП ОСОБА_17 області Ганжею А.О. в присутнос ОСОБА_11 водія Рожкова В.В. було оглянуто місце ДТП, під час якого зафіксовано пошкодження автомобіля НОМЕР_1 Sens», д/н АІ6153ВА, а також зафіксовано уламки бамперу як відокремлені елементи на узбіччі дороги, що слідує зі схеми до протоколу огляду місця ДТП та фото до вказаного протоколу, слідова картина ДТП, де автомобіль НОМЕР_1 Sens», д/н АІ6153ВА лівими перднім та заднім колесами знаходиться на узбіччі, сліди колес даного автомобіля, що залишені ним на узбіччі (т.3 а.с. 1-3).

Відповідно до висновку експерта № 87ат від 10.02.2017 року в рульовому керуванні, системі робочого гальма та елементах підвіски автомобіля НОМЕР_1 Sens», д/н АІ6153ВА на момент огляду не виявлено несправностей, які б могли виникнути до ДТП (т.3 а.с. 11-14).

Під час слідчого експерименту, проведеного 04.07.2017 року з 08.30 до 09.16 за ОСОБА_18 пілого Алекс ОСОБА_9 исника Алексюка М.І.,в присутності двох понятих була виміряна швидкість руху потерпілого, а також встановлено, що коли потерпілого випередив вантажний автомобіль, який рухався зі швидкістю приблизно 40-50 км. на год. і його задня частина знаходилась на відстані 12.5 м., він відчув сильний удар в задню праву ногу, після чого впав на ліве узбіччя. При цьому до моменту зміни напрямку руху та в момент зміни напрямку руху водієм автомобіля«Daewoo-Sens» пішохода видно на зустрічній смузі руху (т.3 а.с. 15-20).

Крім того, в ході слідчого експерименту, проведеного 07.07.2017 року з 16.50 до 17.40 в присутності дво ОСОБА_11 участю Рожкова В.В. (т. 3 а.с. 21-30) були зафіксовані показання останнього щодо механізму ДТП, після чого була призначена автотехнічна експертиза, за результатами проведення якої складено висновок експерта № 12-1/1449 від 25.07.2017 року згідно якого в заданій дорожній ситуації водій автомобіля

За висновком № 102/Д від 06-21.06.2017 року згідно наданої медичної документації та висновку консультанта-рен ОСОБА_8 СМЕ у Алексюка І.А. мались: садна та синці обличчя, садно в нижній третині правої гомілки, уламковий перелом великогомілкової кістки в дистальній третині діафізу зі зміщенням уламків, уламковий перелом малогомілкової кістки в проксимальній третині діафізу зі зміщенням уламків. Описані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету, можливо у термін та при обставинах, вказаних в описовій частини постанови. Враховуючи морфологію переломів на наданих рентген знімках, під час первинного контакту потерпілий був обернений задньою (можливо лівою задне-боковою) поверхнею тіла до транспортного засобу. Садна та синці відносяться до легких тілесних ушкоджень, а закриті переломи кісток правої гомілки відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для їх зрощення необхідно термін більше 21 дня. (т.3 а.с. 8).

Відповідно до висновку експерта № 12-1/1382 від 25.07.2017 року у заданій дорожній ситуації, при заданому комплексі вихідних даних, водій автомобіля НОМЕР_1 Sens», д/н АІ6153ВА повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ДПР, при виконанні якого водій мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода, на що в нього не було перешкод технічного характеру. Невідповідність дій водія автомобіля

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд першої інстанції визнав їх належними, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також допустимими, які були отримані в порядку встановленому КПК України, і при їх отриманні не було допущено істотних порушень прав та свобод людини гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, апеляційний суд за кл ОСОБА_10 сника Антоненка С.Б.повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, шляхом дослідження письмових доказів, яким на переконання сторони захисту суд першої інстанції дав невірну оцінку та безпідставно визнав їх допустимими доказами, дійшов висновку, що апеляційні твердження захисника про недопустимість доказів, зокрема протоколу огляду місця ДТП від 11.12.2016 року та схеми до вказаного протоколу; протоколу проведення слідчого експер ОСОБА_8 пілим Алексюком І.А. від 04.07.2017 року; протоколу проведення слідчого експ ОСОБА_11 відком Рожковим В.В. від 07.07.2017 року; висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1449 від 25.07.2017 року; висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1382 від 25.07.2017 року; постанови про призначення судово-медичної експертизи; висновку судово-медичної експертизи № 102/Д від 21.06.2017 року, є безпідставними.

Всупереч апеляційним твердженням захисника про те, що протокол огляду місця ДТП від 11.12.2016 року зі схемою та фототаблицями є недопустимим доказом через порушення при його складанні вимог КПК України, зокрема положень ст. 104-106 цього Кодексу, оскільки до протоколу цієї слідчої дії, слідчим не внесено відомості, які саме засоби фіксації використовувались для виміру відстаней між різними об`єктами дорожньої обстановки після ДТП; не зазначено про наявність ліворуч доро ОСОБА_11 ку руху Рожкова В.В. калюжі значних розмірів, що видно на фототаблиці до протоколу; не внесено до протоколу слідчої дії всіх осіб, які були присутні під час огляду місця ДТП та допомагали у проведенні огляду, а самі фототаблиці, як додатки до протоколу огляду місця ДТП, не засвідчені підписами понятих, колегія суддів, враховуючи, що за змістом ч.2 ст. 105, ст. 237 КПК України фототаблиці та інші матеріали, які пояснюють зміст процесуальної дії, не є обов`язковими додатками до протоколу огляду, а тому за обставин, наведених захисником в апеляційній скарзі щодо недопустимості як доказу протоколу огляду місця ДТП через вищевикладені порушення, у даному конкретному випадку не тягне за собою недопустимість такої процесуальної дії в цілому.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про ОСОБА_12 ідчого Касьяна В.М. були відсутні повноваження для здійснення ним досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005061, так як в матеріалах провадженні відсутні відомості, які б свідчили про факт доручення йому керівником органу досудового розслідування здійснювати досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні, колегія суддів відмічає, що вказана обставина була предметом перевірки судом першої інстанції, який обгрунтовано зазначив, що в матеріалах кримінального провадження містяться витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0005061 від 11.12.2016 року, в яких крім інших відомостей зазначено орган досудового розслідування, прізвища слідчих, які здійснюють досудове розслідування, серед яких ОСОБА_12 лідчого Касьяна В.М. та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво (т.3 а.с. 181, 243-245). Ці обставини також підтвердив, будучи допитаним в якості свідка в суді першої ОСОБА_12 слідчий Касьян В.М.

Апеляційні вимоги сторони захисту про визнання недопустимими доказами показання допитано ОСОБА_13 дка Мельниченка В.В., протоколу слідчого експери ОСОБА_8 ілим Алексюком І.А. від 04.07.2017 року при проведенні якого од ОСОБА_13 ув Мельниченко В.В., який в подальшому допитувався в якості свідка, а також протоколу слідчого експерименту від 07.07.2017 року про ОСОБА_11 участю Рожкова В.В. у статусі свідка, який в подальшому був визнаний підозрюваним, обвинуваченим, тобто цей доказ здобуто завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки процесуальні дії у вигляді слідчого експерименту проводилися з дотриманням вимог ст. 223, 240 КПК України уповноваженою особою, а участь під час вк ОСОБА_11 чої дії Рожкова В.В. як свідка, який надалі визнаний підозрюваним, не є порушенням ст. 87 КПК України. Крім того, слідчий ек ОСОБА_11 участю Рожкова В.В. проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не од ОСОБА_11 свідка Рожкова В.В. викривальних показань. Крім того, з матеріалів справ ОСОБА_11 свідок Рожков В.В. допитувався органом досудового розсліду ОСОБА_13 ок Мельниченко В.В. з дотриманням встановлених КПК України гарантій допиту свідка, а отже під час проведення слідчого експерименту не було допущ ОСОБА_11 права Рожкова В.В. на захист. Не навів захисник і переконливих доказів того, що залучени ОСОБА_13 ого Мельниченко В.В. є родичем потерпілого чи обвинуваченого, працівником правоохоронних органів чи особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження.

Не вбачає колегія суддів і підстав для визнання недопустимими доказами відповідно до доктрини "плодів отруєного дерева" і висновків судової інженерно-транспортної експертизи № 12-1/1449 від 25.07.2017 року та № 12-1/1382 від 27.07.2017 року, які на переконання сторони захисту є похідними, оскільки грунтуються на вихідних даних отриманих під час проведення слід ОСОБА_11 менту зі свідком Рожковим В.В. та слідчого експериме ОСОБА_8 о з потерпілим Алексюком І.А. які є недопустимими доказами.

Апеляційні твердження захисника, що за наявності підстав для відводу судді Омельченко М.М., ухвалою якого від 09.01.2018 року було відмовлено у його скаргах на рішення, дії та бездіяльність слідчого, відмовлено у задоволенні його клопотання про виклик та допит в суді свідків сторони захисту, проте судовий розгляд кримі ОСОБА_11 вадження стосовно Рожкова В.В. було здійснено цим суддею, який, на переконання сторони захисту підлягав відводу, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки питанн ОСОБА_10 го захисником ОСОБА_19 відводу судді Омельченко М.М., як головуючому судді у кримінальному провадженні № 0005061 було вирішено іншим суддею 22.01.2018 року і у задоволенні зая ОСОБА_19 відвід судді Омельченко М.М. відмовлено (т.2 а.с. 240).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що постанова про призначення судово-медичної експертизи та висновок експерта № 102/Д від 21.06.2017 року є недопустимими доказами, оскільки вказаний висновок грунтується на медичних документах отриманих у незаконний спосіб, так як в матеріалах провадження відсутня ухвала слідчого судді про надання доступу до речей і документів, також є безпідставними, так як меди ОСОБА_8 ація потерпілого Алексюка І.А. була надана медичною установою у добровільному порядку, потерпілий під час досудового розслідування не заперечував проти отримання слідчим його медичної документації, яка містить лікарську таємницю, у такий спосіб, щ ОСОБА_8 вердив потерпілий Алексюк І.А. і під час апеляційного розгляду справи, що виключало необхідність у застосуванні слідчим заходів забезпечення кримінального провадження для їх отримання та звернення до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту про визнання постанови слідчого про призначення судово-медичної експертизи та висновку експерта № 102/Д від 21.06.2017 року щодо наявних у потерпілого тілесних ушкоджень в результаті ДТП недопустимими доказами, оскільки інформація, яка міститься в медичній документації, що надавалась для проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_8 прав потерпілого Алексюка І.А., який не вказував як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду на порушення його прав при використанні зазначеної в медичних документах інформації для досягнення завдань кримінального провадження.

Крім того, зважаючи на вимоги ст. 22 КПК України, стороною захисту не надано доказів того, що отримання медичних документів, з огляду на повноваження сторони обвинувачення на збирання доказів, визначених ч. 2 ст. 93 КПК України, було здійснено з порушенням порядку, визначеного КПК України, або , що інформація, яка міститься у цих медичних документах є недостовірною.

Посилання захисника на ту обставину, що суд першої інстанції дав невірну оцінку висновку автотехнічної експертизи № 494 від 14.09.2017 року, проведеної за клопотанням ОСОБА_11 исту, згідно якого Рожков В.В. не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода та помилково не прийняв його до уваги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у вироку суд навів обгрунтування того, чому він не бере до уваги цей висновок, та обгрунтовано зазначив, що вказаний висновок авто-технічної експертизи за копіями матеріалів даного кримінального провадження грунтується на вихідних даних повідомлених експерту за ОСОБА_11 згідно показань Рожкова В.В. пішохід раптово вибіг перед його автомобілем на відстані приблизно 20 метрів. Прот ОСОБА_8 го, що потерпілий Алексюк ОСОБА_11 перед автомобілем Рожкова В.В. на відстані приблизно 20 метрів судом не встановлено, а тому суд обгрунтовано вказав на недопустимість цього доказу, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності до вимог КПК України, обгрунтовано визнані належними і допустимими та та ОСОБА_11 одять винуватість Рожкова В.В. у порушенні ним як особою, яка керувала транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Заявлені потерпілим цивільні позови суд вирішив у відповідності з вимогами ст. 127-129 КПК України, рішення якого в цій частині учасниками кримінального провадження не оскаржувалось.
За викладеним, колегія суддів вважає обвинувальний вирок с ОСОБА_11 нстанції стосовно Рожкова В.В. законним, обгрунтованим та належним чином вмотивованим, і підстав для його скасування та закриття кримінального провадження з підстав невстановлення достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпано можливості їх отримати, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не вбачає.
Разом з тим, колегія судд ОСОБА_11 що обвинувачений Рожков В.В., з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, підлягає звільненню від призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності, виходячи з того, що з дня вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, а ОСОБА_11 овлений стосовно Рожкова В.В. вирок суду першої інстанції в порядку ст. 404 КПК України підлягає зміні, шляхом звільнення його від призначеного цим вироком покарання на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну ск ОСОБА_11 ка обвинувач ОСОБА_10 В.В. адвоката Антоненка С.Б. залишити без задоволення.
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2019 року, у кримінальному провадженні № 0005061 стосовно Рожкова Віктора Вікторовича обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в порядку ст. 404 КПК України змінити.
На підставі ч. ОСОБА_11 ss=rvts38>Віктора Вікторовича від призначеного цим вироком покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: __________________ ____________________ __________________
Сіл ОСОБА_2 Балаць ОСОБА_3 Горб І.М.