ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/444/21 Справа № 202/1371/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000016 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліски Кілійського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, маючого професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, не зареєстрованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року, було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , строком до 29 квітня 2021 року.
Визначено ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 45 400, 00 грн.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що є підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років, тому підозрюваний знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, судом встановлено, що є підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки він є особою раніше судимою, зокрема за скоєння злочину проти власності.
Слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтованість існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та встановлені під час судового розгляду обставини, дані про особу підозрюваного, а саме те, що останній не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, місця реєстрації не має, раніше судимий за злочин проти власності, вказаний злочин вчинив маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Також слідчий суддя зазначив, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму (45 400 грн.) здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 не погоджуючись з вказаним рішенням подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, обравши м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчий суддя виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного, з грубим порушенням засад кримінального провадження.
Зазначає, що слідчим суддею не проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.
Вважає, що до підозрюваного можливо було застосувати домашній арешт.
Вказує, що жоден з ризиків, на якій посилається слідчий у своєму клопотанні та слідчий суддя у своїй ухвалі, не підтверджений, у суду не було підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , він також не збирається, і протилежному немає жодних доказів.
На думку апелянта, жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав доводи необґрунтованими та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуваючи на волі, може вчинити спроби ухилитися від слідства та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, а також може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, оскільки він є особою раніше судимою, зокрема за вчинення злочину проти власності.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів вини підозрюваного ОСОБА_9 , тяжкість покарання за вчинення вищевказаного злочину, вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, місця реєстрації не має, раніше судимий за злочин проти власності, вказаний злочин вчинив маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_9 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді цілодобового домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.
Керуючись положеннями ст. 182 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст. 177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.
Відповідно до ст. 182 КПК України розмір застави визначається саме слідчим суддею, судом з урахуванням кримінального правопорушення і межі розміру застави чітко регламентовані ч. 5 ст. 182 КПК України.
Більш того, ч. 3 ст. 183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає необґрунтованими, вказані доводи були оцінені судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім.
Крім того, слідчий суддя застосував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4