УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
В ході досудового розслідування та проведення негласних слідчих (розшукових) дій, отримана інформація, що з квітня 2020 року у м. Одесі діє злочинна організація, створена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме заволодіння майном шляхом обману та зловживання довірою громадян України, Російської Федерації та Молдови, яка функціонує по теперішній час.
Суть діяльності злочинної організації полягає у створенні та забезпеченні діяльності на території міста Одеси угрупування - «колл-центру», члени якого за допомогою SIP телефонії зв`язуються з потерпілими, вводять їх в оману, представляючись співробітниками банківської установи, входять у довіру та під оманливим приводом схиляють останніх до перерахування власних коштів на банківські рахунки, які належать невстановленим учасникам злочинної організації.
Встановлено, що 24.06.2021 члени злочинного угрупування шляхом шахрайства заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 5000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення за даними Національного банку України становить 1879,8 гривень.
Крім того, 01.07.2021 використовуючи зазначену схему, члени злочинної організації заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 у розмірі 5000 російських рублів, що в еквіваленті на національну валюту на момент вчинення кримінального правопорушення за даними Національного банку України становить 1865,05 гривень.
Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як організатор злочинної організації, згідно визначеної їм схеми злочинного угрупування, обравши собі роль керівника злочинної організації та визначивши вчинення злочину, як основного джерела для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування та функціонування структурних підрозділів та злочинної організації в цілому, діючи з прямим умислом корисливим мотивом у складі організованої ним злочинної організації, згідно розробленого ним плану, відомого всім учасникам, для заволодіння чужим майном шляхом шахрайства розробив єдиний злочинний план та способи його реалізації, доводив ці дані до відома керівників напрямів діяльності злочинної організації, які у подальшому доводили їх до персоналу «відділів колл-центру», розподіляє між членами злочинної організації їх обов`язки, встановивши певну ієрархію, порядок підпорядкування членів організації їх лідеру та один одному.
Відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_5 здійснює загальне керівництво діяльністю злочинної організації; координує дії кожного з її учасників; для розміщення «колл-центру» підібрав приміщення, де учасники злочинної групи здійснюють свою незаконну діяльність, контролює скоєння кримінальних правопорушень учасниками злочинного угрупування; отримує незаконний дохід від скоєння злочину; забезпечує фінансування організації та розподіл між її учасниками злочинних доходів; визначає склад злочинної організації; забезпечує співучасників комп`ютерною технікою; вигадує схеми прикриття незаконної діяльності у разі проведення слідчих дій з боку правоохоронних органів.
Під час документування злочинної діяльності вказаної групи осіб, 28.07.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса, проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: банківські картки: ПАТ «Приватбанк» НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; «Альфабанк» НОМЕР_3 ; «Монобанк» НОМЕР_4 ; Мобільний телефон RedmiNote9 imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 ; 159 купюр номіналом 100 доларів США.
Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в ході обшуку за адресою: за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси речі та документи, є речовими доказами. Вказані речі постановою слідчого від 29.07.2021 визнані та долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів.
В обґрунтування накладення арешту на вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, сторона обвинувачення зазначає, що задля забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема огляди вилученого майна, судові експертизи, що в подальшому надасть можливість слідству, використати вказане майно як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Окрім цього, не накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно призведе до знищення чи спотворення його особами, які могли бути учасниками злочинної організації, що в свою чергу позбавить орган досудового розслідування можливості використання вказаних предметів як речових доказів, притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, а отже стане перепоною до виконання правоохоронними органами свого основного завдання, а саме захисту прав та законних інтересів громадян.
Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є доказом злочину. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, проведення слідчих дій, а також забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки вказані злочини кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України, санкцією якої передбачено конфіскацію майна.
2. Позиції учасників з приводу порядку розгляду даного клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

ОСОБА_8 та його захисник про дату та час розгляду клопотання були повідомленні належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
В рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку, 28.07.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса, проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено: банківські картки: ПАТ «Приватбанк» НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; «Альфабанк» НОМЕР_3 ; «Монобанк» НОМЕР_4 ; Мобільний телефон Redmi Note9 imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 ; 159 купюр номіналом 100 доларів США.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин заволодіння грошовими коштами потерпілих шахрайським шляхом. Вилучені грошові кошти 159 купюр номіналом 100 доларів США, а також грошові кошти, які містяться на банківських картках, можуть бути набуті кримінально-протиправним шляхом.
Згідно постанови про визнання і приєднання до матеріалів досудового розслідування речових доказів від 29.07.2021 року, вилучені речі визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року.
Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, санкція яких передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що також свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_8 в цілях забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарань, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, конфіскації майна, як виду покарання, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.
3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути використане в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження, а також необхідне для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.
При цьому, оскільки майно може містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаним ризикам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною користування, розпорядження та відчуження, на майно, вилучене в ході обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківські картки: ПАТ «Приватбанк» НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; «Альфабанк» НОМЕР_3 ; «Монобанк» НОМЕР_4 ; Мобільний телефон RedmiNote9 imei1: НОМЕР_5 , imei2: НОМЕР_6 з сім-картою НОМЕР_7 ; 159 купюр номіналом 100 доларів США.

Виконання ухвали покласти на заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1