Провадження № 1-кп/643/999/21
Справа № 643/6871/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 від 03.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснокутськ, Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.02.2021 близько 21 год. 50 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебував за місцем власного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої разом з дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та раніше знайомим йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в приміщенні вказаної квартири між останніми виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів, внаслідок чого у ОСОБА_5 через ревнощі та раптово виниклі неприязні відносини виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Надалі ОСОБА_4 з метою уникнення конфлікту покинув приміщення квартири за вказаною вище адресою та вийшов на сходовий майданчик 9 поверху вказаного будинку, де очікував ліфт. ОСОБА_5 в свою чергу, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з прямим умислом, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , з мотивів особистих неприязних відносин та ревнощів, взяв зі столу квартири кухонний ніж та, продовжуючи реалізовувати свій противоправний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, тримаючи в правій руці кухонний ніж, клинок якого при цьому був направлений в бік потерпілого ОСОБА_4 , вийшов за останнім на сходовий майданчик та, знаходячись у безпосередній близькості до потерпілого ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та небезпеку для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_4 , передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи діяти таким чином, умисно, знаходячись позаду ОСОБА_4 , зі значною силою завдав один удар клинком вказаного вище кухонного ножа у ділянку справа спини потерпілого ОСОБА_4 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно проникаюче колото-різане поранення грудної клітини праворуч по задній поверхні в нижньому відділі, раневой канал якого за своїм ходом проникав у черевну порожнину із формуванням ушкодження печінки, яке утворилося внаслідок одноразової дії (з достатньою силою) гострого предмета із колюче-ріжучими властивостями, що травмувала, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-290/21 від 09.03.2021 належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2.1.3. «к» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджений Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995). Даний критерій відповідно до п.2.1.2 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, характеризується можливістю настання смерті без надання медичної допомоги.

02.02.2021 ОСОБА_4 бригадою швидкої невідкладної медичної допомоги був доставлений до ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України», де йому було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу та збережено життя.

ОСОБА_5 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та надав суду показання про обставини вчинення ним вказаного вище кримінального правопорушення. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені у обвинувальному акті. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначено спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення, не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно. У вчиненому щиро розкаявся.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий у судовому засіданні підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, зазначив, що обвинувачений вірно пояснює суду обставини справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України обмежившись допитом обвинувачуваного, потерпілого та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує класифікацію кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який є працездатним, але офіційно не працює, раніше не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває та думку потерпілого, який просив не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_5 волі.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття у вчиненні злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
В даному випадку, з урахуванням вищезазначених обставин суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного і попередження вчинення ним нових правопорушень, призначеним йому основне покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції встановленої ч. 1 ст. 121 КК України.
Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимій, а також те, що потерпілий не наполягав на суворій мірі покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Саме таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього заходу, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 закінчений, інший запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2021 року накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 18.02.2021 у період часу з 13:30 до 14:05 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , а саме: ніж кухонний загальною довжиною 22,5 см, з рукояткою чорного кольору, довжина рукоятки 12,5 см., ширина рукоятки 12,5 довжина леза 10 см., максимальна ширина леза 2,1 см.; штани чоловічі спортивні; куртка чоловіча темного кольору.
Враховуючи, що підстави, передбачені ч. 4 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України для продовження існування арешту відсутні, то накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2021 підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього заходу, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 закінчений, інший запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2021 року, на майно, яке було вилучене в ході проведення огляду місця події 18.02.2021 у період часу з 13:30 до 14:05 за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , а саме: ніж кухонний загальною довжиною 22,5 см, з рукояткою чорного кольору, довжина рукоятки 12,5 см., ширина рукоятки 12,5 довжина леза 10 см., максимальна ширина леза 2,1 см.; штани чоловічі спортивні; куртка чоловіча темного кольору.
Речові докази:

- CD-R диск помаранчевого кольору, з аудіо-файлом наданим на письмовий запит слідчого, КНП ХОР «ЦЕМД», на якому зафіксовано факт виклику швидкої допомоги 02.02.2021 на адресу: АДРЕСА_2 залити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000307;
- картонний короб, опечатаний биркою з пояснювальними написами: Харьковская обласная судебномедицинская лаборотория «Заключение эксперта» № 14/151-С/21 16 березня 2021 вещественные доказательства по материалам «0000307 Наименование предметов 1. Куртка потерпілого ОСОБА_4 судмеэксперт підпис, завірена мокрою печаткою відділення судово-медичної імунології, в якому знаходиться чоловіча куртка коричневого кольору добровільне видана потерпілим ОСОБА_4 ; картонний короб, опечатаний биркою з пояснювальними написами: Харьковская обласная судебномедицинская лаборотория «Заключение эксперта» № 14/153-С/2116 березня 2021 вещественные доказательства по материалам «0000307 Наименование предметов 1. Брюки чоловічі спортивні, вилучені у ОСОБА_5 судмеэксперт Дорошенко, підпис, завірена мокрою печаткою відділення судово-медичної імунології, в якому знаходиться якому знаходиться чоловічі спортивні штани, вилучені в ході ОМП 18.02.2021 у ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили знищити; картонний короб, опечатаний биркою з пояснювальними написами: Харьковская обласная судебномедицинская лаборотория «Заключение эксперта» № 14/152-С/21 17 березня 2021 вещественные доказательства по материалам від 03.02.2021 «0000307 за ознаками ч.1 ст.121 КК України. Наименование предметов 1. Куртка чоловіча вилучена у ОСОБА_5 судмеэксперт ОСОБА_8 , підпис, завірена мокрою печаткою відділення судово-медичної імунології, в якому знаходиться якому знаходиться чоловіча куртка чорного кольору вилучена в ході ОМП 18.02.2021 у ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили знищити;
- картонний короб, опечатаний биркою з пояснювальними написами: Речові докази до висновку експерта «15-12/№171С/2021 від 24.03.2021 ЄРДР №0000307 - ніж кухонний - матеріал після дослідження Експерт-цитолог судовий ОСОБА_9 підпис, в якому знаходиться кухонний ніж, вилучений в ході ОМП 18.02.2021 у ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1