Дата документу 30.06.2021 Справа № 554/5446/21
Провадження № 1-кс/554/9644/2021
У Х В А Л А
30 червня 2021 року м. Полтава
Досудовим розслідуванням установлено, що 13.04.2021 року, близько 12:00 год., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перебуваючи на центральному критому ринку у м. Полтава Полтавської області, висловили безпідставні вимоги визнання та передачі їм неіснуючого боргу потерпілому ОСОБА_7 , а саме грошових коштів у розмірі 1000 доларів США.
При цьому, в разі не передачі обумовленої суми грошових коштів, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , погрожували потерпілому ОСОБА_7 , фізичним насильством.
Після цього, 11.06.2021 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перебуваючи в автомобілі ВАЗ 2110 д.н.з. НОМЕР_1 поблизу під`їзду №2 корпусу 2 будинку 23/83 по вул. 23 Вересня в м. Полтава, одержав від потерпілого ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3800 гривень, як частину вигаданого неіснуючого боргу.
15.06.2021 року о 11.46 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
В ході огляду місця події, а саме: ділянки дороги паркувального місця розташованого за адресою: м. Полтава, вул. 23 Вересня, 23/83 корп. 2, навпроти під`їзду № 3 було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1000 грн: 10 купюри номіналом по 100 гривень кожна (серія та номер: УХ 1820835, КП 4926934, ЗХ2022829, МД 1261286, ЗХ 5344489, ЗХ 8810110, СД 2940265, СА 2109707, МИ 2119301, УП 2695120).
Отже, з метою належного забезпечення збереження речових доказів, виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, яке вилучено під час огляду місця події.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питання слідчим суддею у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Досудовим розслідуванням установлено, що 13.04.2021 року, близько 12:00 год., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , перебуваючи на центральному критому ринку у м. Полтава Полтавської області, висловили безпідставні вимоги визнання та передачі їм неіснуючого боргу потерпілому ОСОБА_7 , а саме грошових коштів у розмірі 1000 доларів США.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення органом досудового розслідування підозрюється ОСОБА_5 , якому 15.06.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.
17.06.2021 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Виходячи із аналізу положень пункту першого частини третьої статті 132 КПК України, статті 170 КПК України, слідчий, прокурор в ході розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, в якому особі оголошено про підозру, має довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, із змісту клопотання та матеріалів, які його обґрунтовують, вбачається, що зазначені обставини підозри, які інкримінуються ОСОБА_5 , мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
В ході огляду місця події, а саме: ділянки дороги паркувального місця, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , навпроти під`їзду № 3, було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 1000 грн: 10 купюри номіналом по 100 гривень кожна (серія та номер: УХ 1820835, КП 4926934, ЗХ2022829, МД 1261286, ЗХ 5344489, ЗХ 8810110, СД 2940265, СА 2109707, МИ 2119301, УП 2695120).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене 15.06.2021 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучені речі підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 1000 грн: 10 купюри номіналом по 100 гривень кожна (серія та номер: УХ 1820835, КП 4926934, ЗХ2022829, МД 1261286, ЗХ 5344489, ЗХ 8810110, СД 2940265, СА 2109707, МИ 2119301, УП 2695120), до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1