Справа № 298/573/20
Номер провадження 1-кс/298/199/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року смт. Великий Березний

Слідчий суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 23 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 опрацьовано інформацію Великоберезнянської районної ради про прийняття рішення про розподіл у 2019 році субвенції в сумі 1913382 грн. на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних та забезпечення житлом дітей-сиріт, осіб з їх числа. Однак при опрацюванні цієї та інформації про витрачання цих коштів витребуваної з Великоберезнянської районної державної адміністрації, встановлено, що посадові особи управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА не надали детальну інформацію про порядок черговості взяття на квартирний облік, рішення про придбання чи виплату грошової компенсації, чи приймались зазначення рішення в присутності дітей, чи наявне підтвердження якості житла, чи накладена заборона на його відчуження протягом 10 років, що свідчить про можливе внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Дане кримінальне правопорушення 23.03.2020 було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000046, правова кваліфікація правопорушення ст. 191 ч.3 КК України.

В ході досудового розслідування під час тимчасового доступу 16.06.2021 року було вилучено - звіт про оцінку квартири за адресою АДРЕСА_1 ; - звіт про оцінку квартири за адресою АДРЕСА_2 ; - звіт про оцінку житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 ; - звіт про оцінку житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 . Було встановлено у звітах про вартість нерухомого майна які проводила ФОП ОСОБА_7 вказана завищена оціночна (ринкова) вартість під час оцінювання квартир і в даних документах ( звітах про оцінку) можуть міститися неправдиві відомості щодо вартості нерухомого майна та дані документи є речовим доказом по кримінальному провадженні. Враховуючи наведене слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у такому.

Слідчий суддя заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з внесеного клопотання, що прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 опрацьовано інформацію Великоберезнянської районної ради про прийняття рішення про розподіл у 2019 році субвенції в сумі 1913382 грн. на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних та забезпечення житлом дітей-сиріт, осіб з їх числа. Однак при опрацюванні цієї та інформації про витрачання цих коштів витребуваної з Великоберезнянської районної державної адміністрації, встановлено, що посадові особи управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА не надали детальну інформацію про порядок черговості взяття на квартирний облік, рішення про придбання чи виплату грошової компенсації, чи приймались зазначення рішення в присутності дітей, чи наявне підтвердження якості житла, чи накладена заборона на його відчуження протягом 10 років, що свідчить про можливе внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Також із даних матеріалів вбачається, що за вищевказаним фактом 23 березня 2020 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000046.

Як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.06.2021 року під час огляду виявлено та вилучено: - звіт про оцінку квартири за адресою АДРЕСА_1 ; - звіт про оцінку квартири за адресою АДРЕСА_2 ; - звіт про оцінку житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 ; - звіт про оцінку житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 . Також з постанови слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 16 червня 2021 року вищевказані документи, які вилучені під час тимчасового доступу від 16 червня 2021 року, визнані речовим доказом в кримінальному провадженні №0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, та які зберігаються при матеріалах кримінального провадження.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні документи на які просить слідчий накласти арешт є речовими доказами та зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що підтверджується постановою про визнання речовими доказами. Крім цього, слідчим не доведено слідчому судді те, що ці документи є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що всупереч вимогам ст. 132 КПК України, слідчий у клопотанні не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. При цьому клопотання слідчого не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Слідчий не довів, що зазначене у клопотанні майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і що їх арешт є єдиним можливим засобом їх дослідження і збереження як доказів кримінального правопорушення. Не доведено слідчим і те, що вказане у клопотанні майно може підлягати спеціальній конфіскації, конфіскації, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також звернуте у відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Жодного доказу, який підтвердив би припущення слідчого про необхідність накладення арешту на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, оскільки нікому підозру не вручено, не доведено підставу для такого арешту, оригінали документів знаходяться в матеріалах кримінального провадження, не наведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1