Справа № 167/123/21 Провадження №11-кп/802/477/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 22.12.2020 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 30 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 30 березня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Рожище Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працюючого оператором термокамер ТОВ «ВЛАН ПЛЮС», не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 2166 (дві тисячі сто шістдесят шість) гривень 50 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 21 грудня 2020 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, з мотивів неприязних відносин, керуючись метою спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс один удар пальцями правої руки в ділянку лівого ока потерпілої ОСОБА_9 , заподіявши останній згідно з висновком судово-медичного експерта №982 від 22.12.2020 року тілесні ушкодження у вигляді синця лівого ока та поверхневої рани нижньої повіки цього ж ока, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 86-88).

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за вказаних у обвинуваченні обставин, не доведена у зв`язку із не доведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. Вказує на те, що обов`язковою кваліфікуючою ознакою даного кримінального проступку є саме наявність умислу у діях обвинуваченого. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним. Жодних доказів наявності умислу зі сторони обвинуваченого наведено не було. Прокурор обмежився лише стандартним формулюванням, що ОСОБА_7 умисно наніс один удар пальцем правої руки в ділянку лівого ока потерпілої. Зазначає, що подія відбулася 22.12.2020 року, потерпіла одразу звернулася до поліції, за наслідками такого звернення було складено протокол прийняття зави про кримінальне правопорушення. ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_7 розпочавши сімейну сварку вдарив її кулаком один раз в область голови. У цей же день вона звернулася у Волинське обласне бюро судово-медичної експертизи для огляду та проведення експертизи. Згідно висновку експерта встановлено, що тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупого предмета, цілком можливо при обставинах та в час вказаних обстежуваною та у постанові. Після події працівники поліції відібрали пояснення і у ОСОБА_7 , який заперечував що у процесі сімейної сварки мав намір нанести тілесні ушкодження потерпілій та намагаючись захиститися від дій потерпілої випадково відштовхуючи її можливо наніс пальцем правої руки подряпину біля ока. Через два місяці, а саме 10.02.2021 року повторно було допитано потерпілу про обставини події. Де ОСОБА_9 вже змінила свою думку та повідомила, що ОСОБА_7 наніс один удар пальцем правої руки в ділянку правого ока. Вказує на те, що свідчення дітей не можна брати до уваги, так як до їх допиту не був залучений психолог. Також, невідомо, чому до проведення слідчого експерименту не був залучений обвинувачений ОСОБА_7 та не було йому надано можливості показати яким чином все відбулося. Наголошує, що під час судового розгляду стороною обвинувачення у тому числі потерпілою, не надано безсумнівних, беззаперечних, належних і допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діяння, у якому він обвинувачується, та якому стороною обвинувачення надано правову кваліфікацію за ч.1 ст.125 КК України. Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження (а.с.94-98).

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 подали заперечення на апеляційну скаргу в якій просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, вирок без змін. Вказують на те, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, такими, що невідповідають обставинам справи та матеріалам кримінального провадження (а.с.106-107).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали; прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду скарги. Проте, їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_7 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом першої інстанції надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання обвинуваченого та його захисника про те, що злочин він не вчиняв, які аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі, були предметом ретельного дослідження в суді першої інстанції і з обґрунтуванням спростовані з наведенням у вироку переконливих мотивів.
Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_7 у вчиненні проступку, щодо доведеності якого у обвинуваченого були наявні заперечення, повністю підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_9 22.12.2020 року звернулася до органів поліції із повідомленням про те, що ОСОБА_7 21 грудня 2020 року близько 20 години, за місцем її проживання, заподіяв їй тілесні ушкодження, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.64).
З показань потерпілої ОСОБА_9 , які вона давала на досудовому розслідуванні та підтвердила у суді вбачається, що 21 грудня 2020 року між нею та обвинуваченим виник конфлік на побутовому грунті, під час якого ОСОБА_11 почав виганяти її з будинку, ображав нецензурними словами, після чого наніс один удар пальцями правої руки в ділянку ока. Від нанесеного удару вона впала на підлогу.
Неповнолітній свідок ОСОБА_12 суду підтвердив показання потерпілої та вказав, що бачив як 21 грудня 2020 року в будинку, під час словесної суперечки, його батько ОСОБА_11 наніс один удар рукою ОСОБА_9 в ділянку ока, внаслідок чого остання впала на підлогу.
Суд вважає, що вказані показання потерпілої і неповнолітнього свідка, в яких вони ретельно описали події, які мали місце в період часу 21.12.2020 року є чіткими, послідовними та такими, що відповідають фактичним обставинам справи та прямо стосуються тих подій, що підлягають доказуванню. Вказані показання суд вважає достовірними, оскільки такі перевірені та співставлені судом з іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження і безпосередньо досліджені в судовому засіданні в суді першої інстанції.
Зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту та фототаблицями до нього від 10 лютого 2021 року встановлено механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, а саме: один удар пальцями правої руки в ділянку лівого ока (а.с.72-73).
Згідно висновку експерта № 982 від 22 грудня 2020 року підтверджено, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока та поверхневої ранки нижньої повіки цього ж ока, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.67).
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо судом докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.93 КПК України. Жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Враховуючи вищевикладене, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Таким чином, підстав для скасування вироку суду з постановленням нового, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисником обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 30 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді