УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року, якою заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року, повернуто засудженому ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
засуджений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_5 просить ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року скасувати надіслати його заяву до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області для розгляду по суті в іншому складі суду.

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року, повернуто засудженому ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 .
Вважає, що при розгляді його заяви Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області неправильно застосував практику ЄСПЛ, чим визнав Главу 34 КПК України провадження за нововиявленими або виключними обставинами, не застосованим інститутом.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що всі вимоги ст. 462 КПК України ним були виконані, але суд необґрунтовано йому відмов у задоволенні його заяви.

Зазначає, що суд 28 січня 2021 року, безпідставно виніс ухвалу про залишення його заяви без руху, не зазначивши, яким чином можливо усунути недоліки вказані в ухвалі.

На думку апелянта, ним не було пропущено строк для подачі заяви за нововиявленими обставинами, оскільки, нововиявлені обставини йому стали відомі 13 січня 2020 року, а заяву до суду він подав 24 лютого 2020 року.

Крім того, апелянт вважає, що ухвалу постановлено незаконним складом суду, оскільки, суддя ОСОБА_10 , який був головуючим при розгляді його заяви, приймав участь в якості експерта під час проведення досудового розслідування кримінального провадження що до нього.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_5 , про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, направлено до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, після скасування ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 березня 2020 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року вказана заява залишена без руху та засудженому ОСОБА_5 надано строк для усунення наявних в ній недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

А саме, судом в ухвалі зазначено, що засудженим ОСОБА_5 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не дотримані вимоги п.4 ч.2 ст.462 та ч.1 ст.461 КПК України, тобто ним не зазначено, коли саме йому стало відомо про обставини, пов`язані з можливістю допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які за заявою засудженого ОСОБА_5 могли бачити потерпілу ОСОБА_13 в день її вбивства з іншою особою, яка може бути її ймовірним вбивцею, коли саме йому стало відомо про обставини, пов`язані з можливістю допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 та її чоловіка ОСОБА_15 , щодо непричетності засудженого ОСОБА_5 до вчинення злочину, пов`язаного із зґвалтуванням та вбивством громадянки ОСОБА_13 . В заяві засудженого ОСОБА_5 вказано, що свідки ОСОБА_14 та її чоловік ОСОБА_16 мешкають в селі Кривопуща Братського району Миколаївської області. В Братському районі Миколаївської області відсутній будь який населений пункт із назвою Кривопуща, на яку посилається засуджений ОСОБА_5 .

Крім того в порушення вимог п.5 ч.2 ст.462 КПК України, засудженим ОСОБА_5 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, зазначено некоректну вимогу, в частині скасування судом першої інстанції, якою є Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, вироку Апеляційного суду від 21 червня 2004 року, з направленням кримінальної справи в суд першої інстанції для її перегляду в повному обсязі.

Таким чином, засудженим ОСОБА_5 в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не дотримано вимог ст.462 КПК України, а саме не зазначено нових обставин, які можуть вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та засудженому під час судового розгляду кримінального провадження. Також засудженим ОСОБА_5 не наведено конкретних обставин, які б підтверджували наявність нововиявлених обставин у кримінальній справі, які вплинули на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.

09 лютого 2021 року до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла нова редакція заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року відносно нього за нововиявленими обставинами, згідно якої недоліки, зазначені в ухвалі Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року, усунуто не було.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зауважив, що ОСОБА_5 не було усунуто недоліки заяви про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами, яка була залишена без руху, а тому прийшов до висновку про необхідність повернення заяви засудженому.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Нововиявлені обставини, у відповідності до яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили перелічені в ч. 2 ст. 459 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 КПК України, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, у разі не усунення у встановлений строк недоліків зазначених у даній ухвалі, яку залишено без руху, ухвалою суду повертається особі, яка її подала.

Як вбачається з матеріалів справи, до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява від засудженого ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Заява обґрунтована тим, що на час розгляду справи, суду не було відомо точного часу вчинення злочину по епізоду вбивства ОСОБА_13 , вказує, що та обставина, що час злочину, який мав місце не 18 вересня 2003 року, а інший час, що спростовує висновок суду про його винуватість, та підтверджується доказами за кримінальним провадженням,

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року вказана заява залишена без руху та засудженому ОСОБА_5 надано строк для усунення наявних в ній недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Як слідує із розписки засудженого ОСОБА_5 (а.п. 204), 01 лютого 2021 року, ним було отримано копію ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 січня 2021 року.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року заява засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами була йому повернута, так як протягом наданого строку вказані судом недоліки він не усунув.

Відповідно до матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_5 подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку щодо нього, в якій обставини, на які посилається засуджений, фактично зводяться до невизнання ним своєї вини, зміни кваліфікації вчинених ним злочинів та заперечення ним встановлених органом досудового розслідування та судом фактичних обставин справи.

Разом з тим, у своїй заяві засуджений не зазначив обставини, вичерпний перелік яких викладено у ч. 2 ст. 459 КПК України, що могли вплинути на судове рішення, та які існували, але не були відомі суду першої інстанції та особі, яка звертається, на час винесення вироку; не зазначив обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин. Крім того, відповідно до вимог ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Відповідно до п. 5-2 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами зазначається клопотання про поновлення строку подання заяви.

Однак, вказану заяву ОСОБА_5 подано 03 лютого 2021 року, тобто поза межами передбаченого кримінально процесуальним законом строку та він не просить його поновити.

Приймаючи рішення про повернення заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, право на справедливий судовий розгляд передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Так, п.93 Рішення ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року зазначає, що: «Право на справедливий судовий розгляд, передбачене статтею 6 параграф 1 Конвенці, передбачає повагу до принципу верховенства права. Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду. Відповідно до цього принципу жодна з сторін не може клопотати про перегляд остаточного і обов`язкового рішення переважно для того, щоб заслухати справу знову та домогтися нового рішення у справі».

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року щодо ОСОБА_5 , був предметом розгляду касаційної інстанції та ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27.01.2005 року залишений без змін, а касаційні скарги ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_17 та ОСОБА_9 залишені без задоволення.

Численне поданням заяв засудженим ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року у зв`язку із нововиявленими обставинами, свідчить про те, що ним переслідується мета замаскованого оскарження вироку суду, який набрав законної сили. Ймовірність існування думки сторони захисту щодо обставин кримінального провадження, які встановлені вироком суду, який набрав законної сили, не можуть бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п 52).

Зловживання учасниками процесу принципом остаточності судового рішення, що є складовою частиною верховенства права, є недопустимим. Судове рішення слід визначати за істину, що означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Даний принцип визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не мас права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановленая нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду (див. рішення Суду у справах Світлана Науменко проти України, Трегубенко проти України, Рябих проти Росії), так і у випадках перегляду справ у зв`язку з нововиявленими обставинами (див. рішення у справах Праведна проти Росії, Желтяков проти України, п.п. 42-48), Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, якими в даному випадку також користується і засуджений ОСОБА_5 при поданні до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області численних заяв про перегляд вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року за нововиявленими обставинами, не наводячи при цьому в заяві тих обставин, які відповідно до вимог ч. 2 ст. 459 КПК України, можуть бути визнані нововиявленими, як такі, що могли вплинути на судове рішення, та які існували, але не були відомі суду першої інстанції та особі, яка звертається, на час винесення вироку .

Отже, заява про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року обґрунтовано була повернута судом засудженому ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про те, що рішення постановлено незаконним складом суду є неспроможними. Із дослідженого апеляційним судом протоколу огляду місця події від 22.09.2003 року, який міститься в матеріалах кримінальної справи №03740034 щодо ОСОБА_18 (т.1 а.с. 267), вбачається, що в цій слідчій дії приймала участь експерт ОСОБА_19 , а не ОСОБА_19 - як зазначено в апеляційній скарзі засудженого. Будь яких обставин, які б свідчили про те, що експерт ОСОБА_19 є близькою родичкою головуючого в справі судді ОСОБА_19 апеляційним судом не встановлено. Не надано таких доказів і стороною захисту. За такого, були відсутні підстави, визначені ст. 75,76 КПК України, для відводу чи самовідводу судді ОСОБА_19 від розгляду заяви засудженого.

Відтак, ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги засудженого не дають підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Увалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 лютого 2021 року, якою заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 21 червня 2004 року, повернуто засудженому ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді