Номер провадження: 11-кп/813/722/21
Номер справи місцевого суду: 509/5241/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та процесуального керівника прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 0001103 від 22.05.2017 рокувідносно

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Шепетівка, Хмельницької області, громадянина України, одруженого, не працює, з середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених
обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року ОСОБА_9 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Вирішено питання з цивільними позовами, речовими доказами та процесуальними витратами у кримінальному провадженні.
Оскаржуваним вироком встановлено, що 22 травня 2017 року приблизно о 10 годині ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Чорноморській в смт. Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області, в напрямку від смт. Овідіополь до м. Одеси. В цей час попереду нього в попутному напрямку рухався а/м марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який в районі буд. АДРЕСА_2 , почав виконувати маневр розвороту. При цьому, ОСОБА_9 не витримавши безпечної дистанції, будучи неуважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, грубо порушивши вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 13.1 ПДР України виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 .

Внаслідок вказаної ДТП, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 234 від 06 липня 2017 року потерпілому водію ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритого осколкового перелому лівої ключиці зі зміщенням відламків, які утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів і могли статися 22 травня 2017 року та потягнули за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день і за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб,
які їх подали.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 тапрокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати вирок суду та визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження закрити в зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що обвинувачення ОСОБА_9 ґрунтується виключно на неналежних доказах, які були зібрані стороною обвинувачення з порушенням вимог КПК України з порушенням права обвинуваченого на захист.

Одним із доказів вини ОСОБА_9 є висновок судової автотехнічної експертизи №586 А від 12 жовтня 2017 року відповідно до якого ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом належного виконання п.13.1 Правил дорожнього руху України. Проте вказаний висновок є недопустимим в контексті статей 86-87 КПК України, оскільки в основу висновку були покладені дані допиту ОСОБА_9 в якості свідка. Тобто на час проведення допиту ОСОБА_9 його права були значно звужені.

Крім того зазначив, що недопустимим є висновок експерта №234 від 06 липня 2017 року, про наявність у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

З ОСОБА_9 в автомобілі їхали сторонні особи, які стали свідками ДТП та які наголошували, що саме потерпілий ОСОБА_11 є винуватцем подій, що сталися.

Процесуальний керівник прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 в апеляційній скарзі просив скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що засуджений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав повністю, а тому призначене покарання є занадто м`яким.

Крім того суд не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення.

Позиції учасників апеляційного провадження

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_13 .
Прокурор ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_11 та представник потерпілого адвокат ОСОБА_12 підтримали апеляційну скаргу процесуального керівника прокурора ОСОБА_13 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 не визнавав свою провину в інкримінованому йому злочині та показав, що 22.05.2017 року, в світлий час доби, приблизно о 10:00 год., він, знаходячись за кермом автомобілю «Toyota Previa» державний номер НОМЕР_1 , здійснюва рух по вул.Чорноморській в смт.Великодолинське та під`їхавши до перехрестя, зупинився на червоний сигнал світлофору в крайньому правому ряду дороги. Також, попереду нього, в попутному напрямку зупинився вантажний автомобіль. В той час, коли на світлофорі включився зелений сигнал, він почав рух прямо. Після того, як вказаний вантажний автомобіль повернув направо, він в свою чергу, перестроївся в лівий ряд та продовжив рух прямо, в сторону м.Одеси з приблизною швидкістю 30-40 км/год. При цьому, попереду нього в попутному та у зустрічних напрямках були відсутні транспортні засоби. Раптом, він побачив, як з правої на ліву полосу руху, в якій він знаходився «вилетів» автомобіль марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , який випереджаючи його, допустив зіткнення з його автомобілем, «витаскавши» його на зустрічну полосу руху, де сталася ДТП при наявності чіткої дорожньої розмітки в місці ДТП та існуванням декількох смуг на ділянці скоєння ДТП. ОСОБА_9 та його захисник під час апеляційного розгляду наполягали на тому, що ДТП відбулось саме з вини ОСОБА_11 , який порушуючи вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР України, здійснив розворот на своєму автомобілі в забороненому місці, через суцільну смугу руху.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_11 в суді першої та апеляційної інстанції показав, що 22.05.2017 року, в світлий час доби, приблизно о 10:00 год.на вул.Чорноморській в смт. Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області, він завантажив 6 мішків комбікорму та круп в багажник свого автомобілю марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 , після чого, сів за кермо вказаного автомобілю та включив лівий покажчик повороту, почав рух в сторону м.Одеси, виїхавши на середину автодороги, зайнявши крайнє ліве положення на дорозі. Так як йому потрібно було їхати у зворотному напрямку, він знизив швидкість свого автомобілю до мінімальної та переконавшись, що у зустрічному напрямку та позаду його автомобілю були відсутні транспортні засоби, він з увімкненим покажчиком лівого повороту, почав маневр розвороту на відрізку дороги, де була відсутня дорожня розмітка (суцільна лінія). В той час, коли автомобіль під його керуванням вже знаходився на зустрічній полосі руху, раптово, він відчув удар в ліву бокову частину автомобілю, внаслідок чого, його автомобіль винесло на ліву обочину дороги по ходу його руху. Вийшовши із-за керма свого автомобілю марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 , він побачив на дорозі а/м марки «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 з пошкодженою передньою частиною, зрозумівши, що вказаний автомобіль допустив зіткнення з його автомобілем.

Частиною 3 ст.404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

За клопотанням сторони захисту апеляційним судом, в порядку ч.3 ст.404 КПК України, були повторно досліджені обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме дослідженні письмові докази, зокрема висновки судово-медичної експертизи №234 та судової автотехнічної експертизи №586А, а також були допитані в якості свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 586-А від 12.10.2017 року, комплекс вихідних даних, що базується на показаннях водія а/м «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 , з технічної точки зору неспроможний. Комплекс вихідних даних, що базується на показаннях водія а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 , з технічної точки зору спроможний. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, розвиток дорожньо-транспортної ситуації не залежав від дій водія а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 з причин, зазначених в дослідницький частині до цього питання, а саме: у ситуації, що виникла на дорозі, на ділянці проїзної частини, де вимогами ПДР України розворот не заборонявся, водій а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 перед виконанням розвороту, зайняв крайнє ліве положення на проїзній частині, увімкнув лівий покажчик повороту, переконався, що у зустрічному напрямку транспортні засоби відсутні, та автомобіль, який рухається позаду, маневр обгону не розпочав виконувати, а рухається у тій самій смузі, що й він. У даній дорожній ситуації, дії водія а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 не залежали від можливості запобігти зіткненню з а/м «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 та не могли гарантувати можливості настання контакту або інших наслідків. Таким чином, слід прийти до висновку, що розвиток цієї дорожньо-транспортної ситуації не залежав від дій водія а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 , тому питання про наявність (відсутність) технічної можливості у водія а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 запобігти зіткнення з а/м «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 позбавлене сенсу з технічної точку зору. Враховуючи зазначене, для заданого комплексу вихідних даних, які базуються на показаннях водія а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_11 з технічної точки зору, невідповідність вимогам п.п. 10.4, 10.1 ПДР України не вбачається. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації, водій а/м «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 - мав технічну можливість запобігти зіткненню з а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 , дотримуючись вимог п.13.1 ПДР України. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації, в діях водія а/м «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п.13.1 ПДР України, яка з технічної точки зору, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №234 від 06.07.2017 р., у ОСОБА_11 був діагностований закритий осколковий перелом лівої ключиці зі зміщенням відламків. Виявлене ушкодження утворилося від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів і можливо, могли статися 22.05.2017 року. Закритий осколковий перелом лівої ключиці зі зміщенням відламків спричинив тривалий розлад здоров`я понад 21 день і за критерієм тривалості розладу здоров`я - відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

З протоколу огляду місця ДТП зі схемою до протоколу огляду місця ДТП та фото-таблицею до них від 22 травня 2017 року, убачається, що місцем ДТП є вул.Чорноморська, 6 в смт.Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області в похмуру погоду (дощ) на горизонтальній прямій ділянці нерегульованої світлофором асфальтобетонної дороги, шириною 17,1 м, з числом смуг для руху по одній в кожному напрямку, шириною розділювальної смуги 0,10 м, з погано вираженою розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія), праворуч та ліворуч від якої розташовані будинки сільського типу. На місці ДТП знаходяться автомобілі : марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 з пошкодженням переднього лівого крила, передньої та задньої лівих дверей та порогу, марки «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 з пошкодженням капоту, переднього бамперу, правого переднього крила, передніх правих фар, правої передньої двері. На місці ДТП виявлені пластикові уламки та осип скла від обох автомобілів. Контактна взаємодія а/м марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 з парканом будинку по вул. Чорноморській. Автомобілі марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 та марки «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 були поміщені на спецмайданчик тимчасового тримання ТЗ в м. Одесі, вул. Ак. Вільямса, 89-а.

З висновку авто-технічної експертизи по дослідженню систем керування та ходової частини автомобілю марки «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 з фото-таблицею №17-2583 від 31 серпня 2017 року, убачається, що ходова частина, рульове керування та гальмова системи автомобілю на момент проведеного дослідження перебували в працездатному стані і забезпечували водієві технічну можливість рухатися і утримувати автомобілем у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобілю від обраного напрямку руху або відмову систем.

Згідно висновку авто-технічної експертизи по дослідженню систем керування та ходової частини автомобілю марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 з фото-таблицею №17-2584 від 05 липня 2017 року, ходова частина, рульове керування та гальмова системи автомоілю на момент проведеного дослідження перебували в працездатному стані і забезпечували водієві технічну можливість рухатися і утримувати автомобіль у будь-якому обраному ним напрямку, здійснювати гальмування з відомою йому ефективністю. В цих системах не було несправностей, які могли б обумовити раптове для водія відведення автомобілю від обраного напрямку руху або відмову систем.

Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи по дослідженню механізму зіткнення автомобілів марки «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 та марки «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 з фото-таблицею №17-2585 від 06.07.2017 р., первинний контакт мав місце передньою правою кутовою частиною автомобілю «Toyota Previa» д/н НОМЕР_1 з лівим бортом автомобілю «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 . Кут між подовжніми осями транспортних засобів в момент первинного контакту складав близько 40-55 градусів, який відлічується в плані проти ходу годинникової стрілки від подовжньої осі автомолію «Toyota Previa» державний номер НОМЕР_1 до подовжньої осі автомоілю «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 . Зразкове положення транспортних засобів в момент первинного контакту зображене на масштабній схемі №3. Зіткнення транспортних засобів - сталося на зустрічній смузі руху відносно первинного напрямку автомобілів учасників пригоди, після чого мало місце переміщення а/м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 за межі проїзної частини на ліве узбіччя дороги по ходу його руху та переміщення автомоілю;

При цьому апеляційний суд визнає не поґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що висновок експерта №234 від 06 липня 2017 року про наявність у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень є недопустимим доказом.

Вважаючи, що судово-медична експертиза №234 від 06 липня 2017 року є недопустимим доказом, сторона захисту посилається на лист №1447-03 від 15.01.2018 року начальника бюро КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_17 , у якому він надає власну оцінку проведеній експертом ОСОБА_18 експертизи та зазначає про якісь нездійснені нібито запити та невідповідність наявних у справі з експертизи документів.

Лист начальника КУ «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_17 та наведені у ньому висновки, не можуть прийматися як факти (докази) невідповідності проведеної експертизи вимогам закону, оскільки начальник бюро ОСОБА_17 не є процесуальною особою при проведенні експертизи, він не брав на себе відповідальність за її проведення та висновки, й немає юридичного права на втручання у діяльність експерта який проводить експертизу у тому числі права та повноважень на оцінку проведеної експертизи та зібраних документів для її проведення.

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та доведеності його вини у вчиненні вказаного злочину.

При цьому апеляційний суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 оскільки вони жодним чином не спростовують висновок суду першої інстанції про винуватість у дорожньо-транспортній пригоді саме водія ОСОБА_9 . Апеляційний суд бере до уваги те, що вказані свідки знаходились в автомобілі ОСОБА_9 , вони проживають в одному населеному пункті, а свідок ОСОБА_14 взагалі з ОСОБА_9 перебуває у давніх приятельських стосунках, що може свідчити про його особисту зацікавленість в результатах розгляду справи.

Показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 також жодним чином не доводять, що саме дії потерпілого ОСОБА_11 спровокували ДТП, так як вказані показання повністю спростовуються сукупністю викладених вище письмових доказів.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_9 .

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що він повністю дотримувався правил дорожнього руху, а винуватцем ДТП є саме потерпілий ОСОБА_11 , який нібито порушивши вимоги п.п.10.1, 10.4 ПДР України, здійснив розворот на своєму автомобілі /м «Toyota RAV4» д/н НОМЕР_2 в забороненому місці, через суцільну смугу руху, де нібито була чітко виражена дорожня розмітка та декілька смуг руху в різних напрямках, де розворот заборонений, що начебто стало наслідком вказаної вище ДТП, і потерпілий ОСОБА_11 допустив зіткнення з його автомобілем, «витаскавши» його на зустрічну полосу руху, де сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений його автомобіль.

Вказані показання апеляційний суд розцінює виключно як обрану позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності. Доводи сторони захисту повністю спростовуються сукупністю викладених вище доказів зібраними по справі, які збігаються, є послідовними та взаємодоповнюють один одного.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, вік та особу обвинуваченого, та ту обставину, що ОСОБА_9 вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому прокурор в своїй апеляційній скарзі не навів переконливих доводів про необхідність встановлення ОСОБА_9 іспитового строку саме на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та процесуального керівника прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.
Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та процесуального керівника прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 квітня 2019 року, яким ОСОБА_9 визнаний винувати у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік та на підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування основного виду покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4