Справа № 362/3496/20
Провадження № 1-і/362/9/21
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

02.06.2021 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василькові Київської області, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє 15.11.2010 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 176 КК України, до покарання у виді штрафу 4250 гривень,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
У провадженні судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 ч.1 ст. 186 КК України.

Головуючий по справі ОСОБА_7 станом на 02.06.2021 року перебуває на лікарняному, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися, а дія попередньої ухвали суду про продовження вказаного запобіжного заходу закінчується.

Згідно з п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, тимчасово, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (Covid-19) встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Відповідно до абз. 5 п. 20-5 ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України в разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого по даному кримінальному провадженні та закінченням строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, вирішення питання щодо продовження йому строку тримання під вартою здійснюється суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 у порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання і просила суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що не зменшилися ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вказала, що раніше неодноразово судимий ОСОБА_6 на даний час обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, у нього відсутні сталі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, а судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не закінчено.
Захисник обвинуваченого, позицію якого підтримав останній, заперечив проти задоволення заявленого клопотання прокурора та просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт. Вказав, що його підзахисний розкаявся у скоєному, обіцяє не вчиняти кримінальних правопорушень у майбутньому.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
З вказаного клопотання прокурора вбачається, що на даний час не змінилися та продовжують існувати ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з положеннями ст. ст. 177,178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, за санкцією статті, за якою обвинувачується раніше судимий ОСОБА_6 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Також суд дійшов висновку про доведеність ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, оскільки він є раніше судимою особою, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, однак знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що викликає сумнів в тому, що він став на шлях виправлення і, перебуваючи на волі і маючи реальну можливість, не вчинить іншого кримінального правопорушення.

Отже, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених під час розгляду клопотання обставин, суд дійшов до висновку, що застосування до ОСОБА_6 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 177-178,183,194-197, 199, 201,331,392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів - до 31 липня 2021 року включно.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 04.06.2021.

Суддя ОСОБА_1