печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
09.06.2021 року в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення 01.06.2021 року особистого обшуку ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000388 від 20.05.2021 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

01.06.2021 року в ході проведення особистого обшуку під час складання протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 був вилучений мобільний телефон «SAMSUNG» A51, який слідчим вилучено та поміщено до сейф-пакету з написом Державне Бюро розслідувань з пояснювальними написами та підписами учасників процесуальної дії.

02.06.2021 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру про те, що він підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.

У органу досудового розслідування, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що мобільний телефон марки «SAMSUNG» A51, є мобільним телефоном, за допомогою якого підозрюваний зв`язувався із посередником та заявником у кримінальному провадженні, а тому в ньому може міститись інформація, що має значення для кримінального провадження.

Постановою слідчого від 02.06.2021 року вказаний мобільний телефон визнаний речовими доказом у кримінальному провадженні № 0000388.

Вилучені при зазначеному вище речі є речовими доказами, які самостійно і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення, є необхідність накласти арешт на зазначені речі та документи.

Крім того, вилучений мобільний телефон «SAMSUNG» A51 може бути використаний для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, відтак є необхідність накласти арешт на зазначене майно підозрюваного.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги вказаного клопотання підтримав, просив його задовольнити.

В судове засідання власник майна - ОСОБА_5 не доставлявся, його представник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Будь-яких заяв щодо неможливості розгляду клопотання за їх відсутності на адресу суду не надали.

Слідчим суддею визнано за можливе розгляд клопотання про арешт майна проводити за відсутності осіб, що не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали, надані органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним з яких, згідно п. 7 ч. 2 вказаної статті, є арешт майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, та є тимчасовим позбавленням за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого від 02.06.2021 року вказаний мобільний телефон визнаний речовими доказом у кримінальному провадженні № 0000388.

Так, викладені у клопотанні доводи, є такими, що заслуговують на увагу, оскільки вилучений мобільний телефон може містити відомості, що будуть використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховується те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

02.06.2021 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що є особливо тяжким корисливим злочином проти власності, санкція якої передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи викладене вище, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення 01.06.2021 року особистого обшуку ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на:

- мобільний телефон «SAMSUNG» A51, вилучений у ОСОБА_5 під час його затримання 01.06.2021 року в порядку ст. 208 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000388 від 20.05.2021, із забороною користування та розпорядженням таким майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1