25.06.2021 Справа № 337/6125/18
Провадження № 1-кп/337/20/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта вища, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

Колегія суддів, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_14 , визнала доведеним, що ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
18.05.2018 року, приблизно о 01 годині 50 хвилин, ОСОБА_14 , знаходячись в барі «Вірний», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, 17-а, маючи умисел направлений на завдання тяжких тілесних ушкоджень, утримуючи при собі, невстановлений досудовим розслідуванням предмет для нанесення тілесних ушкоджень, який має колюче-ріжучі властивості, на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_9 , знаходячись попереду потерпілого, утримуючи в руці вищевказаний предмет, спричинив останньому проникаючі поранення лівої половини грудної клітки в проєкції 6-7 ребер по середньо-ключичній лінії з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму та проникаюче поранення правої половини грудної клітки в проекції 5-6 ребер по середньо-ключичній лінії з ушкодженням перикарду, діафрагми, середньої долі легені і гемоперикарду, гемотораксу з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням в обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму та подальшим розвитком травматичного і геморагічного шоку 2 ступеню, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, та спричинив рану в області ліктьового суглобу, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, після чого ОСОБА_14 залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що 17-18 травня 2018 року він зустрів ОСОБА_15 , з яким гуляли та дійшли до пр.Металургів у м.Запоріжжі, там зустріли ОСОБА_16 , який запропонував піти у бар «Вірний». Вони утрьох зайшли у бар та сіли за барною стійкою. Сиділи, спілкувалися, спиртні напої не вживали. Крім них, у барі було багато компаній, але виділялася одна, хлопці з якої голосно спілкувались, також було чутно нецензурну лайку, сміх. Через деякий час він почув, як їх слова кривляють молоді люди з шумної компанії, яка сиділа від них на відстані, приблизно 5-6 метрів. Їх було більше 5-6 чоловік. ОСОБА_17 чи ОСОБА_18 , зробив їм зауваження, відповідь на це він не чув, а приблизно через 1-2 хвилини до них підійшов хлопець з тієї компанії. Він подумав, що він добре випивши, бо його слова були словами нетверезої людини. Тоді цей хлопець був йому незнайомий, а зараз він може сказати, що це був ОСОБА_19 . Він ображав їх нецензурною лайкою та вів себе грубо, жестикулював руками та пропонував вийти на вулицю розібратися. Потім ОСОБА_20 штовхнув ОСОБА_21 і той похитнувся. Він стояв позаду ОСОБА_21 і відсторонив ОСОБА_22 рукою. До них підійшли хлопці з компанії ОСОБА_22 і його забрали. Приблизно через п`ять хвилин ОСОБА_20 знову підійшов до них зі своїм знайомим, то був ОСОБА_23 , якого раніше він не знав. Розмовляли ні про що, казали вийти на вулицю та розібратися. Знову підійшли їх друзі та забрали обох. Його друзі зробили висновок, що хлопці явно нариваються на конфлікт і вирішили уходити з бару, розрахувалися та чекали решту грошей. В цей час до нього, до барної стійки підійшов ОСОБА_20 , обперся на нього та вдарив кулаком руки в обличчя, чого він не чекав, тому боком тулубу впав на барну стійку, а ОСОБА_20 стояв та розмахував руками на його друзів. Хтось сказав, що треба уходити і він направився до виходу з бару. Коли підійшов до повороту до виходу, його хтось схопив за руку, потяг до себе, потім схопили за плечі та руками за руки, це був ОСОБА_23 , схопив ззаду та тримав, а спереду хтось схопив руками та вдарив один раз в живіт. Нанесли йому 3-4 удари, але хто бив, він не бачив, бо перед ним стояло багато людей. Чому удари всі наносили йому, сказати не може та чому обвинувачення пред`явили саме йому, не знає. У нього почався приступ паніки, хтось сказав, що зараз з ними розберуться. Він пішов до вхідних дверей, туди уже всі вийшли, двері не відчинялися, він не зміг їх відчинити. Він повернувся до барної стійки та запитав про те, куди можна вийти. Хтось із його знайомих показав на літні двері та про те, що треба йти наверх, на літню площадку. Після цього він, ОСОБА_17 і ОСОБА_18 пішли на літню площадку, але двері були зачинені, тоді хтось запропонував вийти через вікно, яке було поряд і вони покинули приміщення бару через вікно, бо було страшно. Що відбувалося біля входу у бар, він не бачив. Він особисто потерпілому тілесних ушкоджень не наносив, його не бив, лише один раз відштовхнув. У нього не було при собі ножа та в інших він ніж також не бачив. Він не причетний до тілесних ушкоджень, які отримані потерпілим, про них він дізнався пізніше. Про те, що він буде різати ОСОБА_22 , він не казав, за ОСОБА_24 не біг, а просто швидко пішов до виходу. Він не бачив щоб хтось наносив ОСОБА_25 тілесні ушкодження. У нього особисто на животі була подряпина, на футболці дірка, схожа на поріз, крові не було. Заявлені потерпілими цивільні позови не визнає у повному обсязі, він не пропонував потерпілому відшкодувати будь-яку шкоду. У судових дебатах зазначив, що саме потерпілий ОСОБА_9 наніс йому тілесні ушкодження та саме він є злочинцем.

Незважаючи на те, що обвинувачений вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, його вина у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставинах, повністю підтверджується дослідженими у судових засіданнях наступними доказами:

-поясненнями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 про те, що 18.05.2018 року він з друзями: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , зайшов до бару «Вірний», та спілкуючись, сиділи за столом. Через деякий час, від компанії хлопців із трьох чоловік, яка також сиділа у барі, він почув фразу про те, чому їх кривляють. Він сказав, що це не на їх адресу та продовжив спілкуватися з друзями. Незабаром до них підійшов офіціант і сказав, що вони будуть зачинятися. ОСОБА_23 пішов у туалет, інші почали збиратися, він пішов до виходу з бару і став чекати ОСОБА_29 цей час він побачив компанію хлопців з трьох осіб, підійшов до них і пішов запитати про те, чому вони викрикували фразу до них. Компанія була біля барної стійки, ближче до нього, впівоберта, сидів ОСОБА_30 цей час він почув фразу: «Пішов геть» і відчув удар в обличчя. Він відійшов назад на метр, стояв та міркував, до залу ОСОБА_23 , сказав: «Пішли» і вони направилися до виходу з приміщення. Він сказав ОСОБА_31 про те, що його вдарили та показав на компанію, яка ще сиділа у барі. Він та ОСОБА_23 вернулися і у компанії хлопців ОСОБА_23 поцікавився про те, за що його вдарили. ОСОБА_32 сказав, що його не чіпали, після чого почалася словесна перепалка між ним і ОСОБА_33 . ОСОБА_23 стояв поряд з ними, а він намагався вдарити ОСОБА_34 рукою в обличчя, вдарив, але не дуже. ОСОБА_32 встав зі стільця, з його компанії до них підійшов хлопець та запитав: « Що, хочете проблем, зараз вийдемо на вулицю». Він вважав, що це погроза, продовжив сваритися з ОСОБА_35 цей час, ОСОБА_32 правою рукою, з правого карману дістав складний ніж, він був у складеному вигляді, потім його відкрив, і він побачив лезо, приблизно 8 см довжиною. ОСОБА_32 подивився на ОСОБА_36 та сказав: «Зараз буду його різати». Він зрозумів, що різати буде його і почав уходити назад до виходу, зробив два шага назад, потім повернувся до ОСОБА_34 спиною. Рука ОСОБА_34 з ножем, була опущена та направлена вниз. Він добіг до дверей виходу з бару і повернувся подивитися чи не біжить хтось за ним. В цей час ОСОБА_32 вже був поряд, на відстані, приблизно пів метра, ніж тримав в правій руці на рівні тулуба, лезо направлене в його сторону. ОСОБА_32 наніс йому один удар в область грудної клітини, один в живіт, та ще 3-4 намагався нанести, але він захищався від ударів рукою та отримав удар в лівий лікоть. Удари були сильні, направлені зверху вниз. Потім почув: »Досить, перестань», це сказав ОСОБА_37 , який зайшов з вулиці. ОСОБА_32 перестав наносити удари, ніж в цей час тримав у руці, лезо ножа було у крові. Він зрозумів, що у нього кров, побачив під футболкою порізи, а у ОСОБА_34 була його кров на руці, після чого він намагався вийти на вулицю, йому допомагав ОСОБА_37 , там він ліг на землю та став втрачати свідомість. ОСОБА_28 викликала швидку і поліцію. Своїми діями ОСОБА_32 позбавив його можливості працевлаштування через незадовільний стан здоров`я, він тривалий час лікувався, змінився спосіб його життя, він відчуває дискомфорт, фізичний біль до теперішнього часу, хвилюється та постійно думає про те, що сталося, йому заборонено фізичні навантаження, роботи на висоті та холоді, тому просив задовольнити його уточнений цивільний позов та стягненути з ОСОБА_14 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди- витрат на лікування- 5060 грн. 11 коп., а також стягнути моральну шкоду у розмірі 528 600 грн., суми яких до теперішнього часу обвинуваченим не відшкодовані;

-показаннями потерпілої ОСОБА_10 у судовому засіданні про те, що 18.05.2018 року вона була відсутня у м.Запоріжжі. Вночі їй зателефонував брат та повідомив про те, що сина поранено у живіт, потім зателефонувала дівчина сина. Коли вона приїхала у м.Запоріжжя, сина якраз оперували, він отримав три ножових поранення-у легені, печінку, ребра, він втратив більше двох літрів крові, лікувався у лікарні протягом місяця. Через його стан вона дуже хвилювалася та хвилюється до теперішнього часу, бо син продовжує лікування. Вона відчуває постійний стрес через стан його здоров`я, змінився її уклад життя, тому просила стягнути з обвинуваченого завдану їй матеріальну шкоду 14 673 грн. 61 коп.- це витрати на лікування та 88 100 грн. моральної шкоди. Обвинуваченим нічого їй не відшкодовано;

-показаннями свідка ОСОБА_38 у судовому засіданні про те, що 17.05.2018 року він, ОСОБА_39 , ОСОБА_28 , зустрілися з ОСОБА_24 і ОСОБА_27 , посиділи в барі «Кокос», а потім пішли у бар «Вірний», це було близько першої години ночі. У барі знаходилася лише одна компанія, яка сиділа за барною стійкою. Вони сіли за стіл та посиділи десь хвилин 30-40, почули як ОСОБА_32 , якого раніше вони не знали, звертаючись до них, сказав про те, що він почув як вони кривляють його слова. Ця компанія сиділа на відстані від них, десь приблизно 5-6 метрів. Коли вони вже попросили рахунок, розрахувались і збиралися уходити з бару, ОСОБА_20 сам вирішив підійти до компанії, яка сиділа за барною стійкою, а він пішов у туалет, інші з їх компанії вже вийшли з приміщення бару. Коли він вийшов з туалету і підійшов до ОСОБА_22 , той сказав, що його вдарили та тримався за праву щоку, яка була червоного кольору, але за що, не знає. Вони удвох з ОСОБА_24 повернулися до барної стійки та він запитав, за що вдарили ОСОБА_40 . Прямої відповіді не було, а розмова почалася на підвищених тонах. Один з присутніх запитав: «Ви хочете розібратися?» та після цього ОСОБА_20 штовхнув ОСОБА_34 в область обличчя правою рукою. Потім усі почали розмовляти про ситуацію, яка склалася, а згодом хотіли піти. В цей час ОСОБА_20 замахнувся в їх сторону правою рукою, а ОСОБА_32 вдарив ОСОБА_22 в обличчя та після цього він почув від ОСОБА_34 фразу: « Зараз я його буду різати», говорив спокійно та в цей час дивився на ОСОБА_41 руках у ОСОБА_34 він ніж не бачив. ОСОБА_20 , почувши це, почав задки уходити до виходу, потім розвернувся та пішов до виходу з приміщення бару. В цей час ОСОБА_32 пішов за ОСОБА_24 , а він схопив ОСОБА_34 за ліву руку і тримав, але ОСОБА_32 вирвався і швидко пішов за ОСОБА_24 , який був вже біля виходу. В цей час у приміщення бару зайшов ОСОБА_42 . ОСОБА_32 наздогнав ОСОБА_22 , розвернув до себе обличчям та наніс йому три удари рукою в область живота, а ОСОБА_43 його відштовхнув та відмахувався. ОСОБА_32 повернувся до барної стійки. Він бачив в руці у ОСОБА_34 складний ніж з темною рукояткою та лезом, приблизно 10-12 см, на якому була кров. Коли ОСОБА_20 відмахувався від ОСОБА_34 , той порізав йому ще й лікоть. Якби він не втрутився, то ОСОБА_32 продовжив би наносити удари ОСОБА_44 . Десь секунд через 5-10, ОСОБА_43 попросив викликати швидку. ОСОБА_37 схопив ОСОБА_22 та вони стали виходити з бару, а ОСОБА_32 сказав йому, щоб він підійшов до нього. Він вийшов за двері та став утримувати вхідні двері в бар, щоб компанія, яка сиділа за барною стійкою, не вийшла. ОСОБА_37 та ОСОБА_20 вже були на вулиці, а коли ОСОБА_20 впав, він кинув тримати вхідні двері у бар та піднявся до них, де побачив біля ОСОБА_22 калюжу крові, після чого тримав йому рану. Коли приїхали працівники охорони закладу, він повідомив, що ті, які завдали поранення ОСОБА_25 знаходяться у приміщенні бару, вони зайшли туди, хлопців вже у барі не було, бо ті з бару втекли через вікно. Швидку викликав ОСОБА_37 з невідомим чоловіком, яка забрала ОСОБА_40 . Від ОСОБА_34 в ту ніч був запах алкоголю, ОСОБА_20 був у легкому стані сп`яніння;

-показаннями свідка ОСОБА_45 у судовому засіданні про те, що 18.05.2018 року він з ОСОБА_26 прийшли у бар «Вірний», хвилин через 10 прийшли ОСОБА_20 , ОСОБА_28 і ОСОБА_46 . В барі також була компанія з трьох осіб, які сиділи від їх столу, приблизно на відстані 6 метрів. ОСОБА_32 , який був з компанії з трьох осіб, звернувся до ОСОБА_22 та запитав про те, чого він кривляється та сміється. Той не відповів. Коли вже вони мали намір покинути бар, ОСОБА_23 пішов в туалет, а ОСОБА_20 сказав, що піде та дізнається, що вони хочуть. ОСОБА_20 підійшов до ОСОБА_34 та запитав про те, що вони казали та просив повторити фразу, на що ОСОБА_32 сказав, що не пам`ятає. Він спілкувався з ОСОБА_26 коли почув звук ляпасу, повернувся та бачив як опускається ліва рука ОСОБА_34 , а у ОСОБА_22 з правої сторони, під оком, невелике почервоніння. Він підійшов до ОСОБА_34 та ОСОБА_22 та сказав, що вони уходять: «Давайте без конфлікту». Коли всі почали виходити з приміщення бару, він повернувся назад і побачив, як ОСОБА_20 та ОСОБА_23 повертаються назад, йому сказали, що зараз прийдуть. Вони почекали десь хвилину і ОСОБА_28 пішла вниз, а потім почав повертатися і він. В цей час ОСОБА_28 крикнула йому: «Швидше», він зайшов у бар і побачив як ОСОБА_20 біжить від ОСОБА_34 , який був біля барвної стійки, до нього. Шелест підбіг та сказав: « Уходим чи уходимо», а ОСОБА_32 підбіг до ОСОБА_22 і став наносити удари по тулубу руками та лівою рукою намагався схопити ОСОБА_40 . ОСОБА_32 наніс ОСОБА_25 приблизно 4 удари в область грудної клітини, ОСОБА_20 намагався захистити себе та уникав ударів. В цей час він схопив за ліку руку ОСОБА_34 та відштовхнув від ОСОБА_22 , який опинився позаду нього. ОСОБА_32 намагався утримувати і його. Коли повернувся до ОСОБА_22 обличчям, ОСОБА_20 підняв футболку і попросив викликати швидку. Крові на ОСОБА_25 він не бачив. Потім він повернувся до ОСОБА_34 і побачив у нього в руці ніж з темною рукояткою та лезом, приблизно 7-8 см довжиною і шириною, приблизно 2 см. Він та ОСОБА_23 підбігли до ОСОБА_22 , а потім він тримав вхідні двері у бар, щоб присутні у барі не втекли. ОСОБА_23 допоміг піднятися ОСОБА_25 , ОСОБА_28 викликала швидку;

-показаннями свідка ОСОБА_47 у судовому засіданні про те, що у травні 2018 року він працював офіціантом у барі «Вірний» і був на зміні, коли у бар прийшла компанія з трьох чоловік та компанія з 4-5 чоловік. Троє чоловіків, сиділи на барі, були трохи у стані алкогольного сп`яніння, решта за столом, потерпілий був у нетверезому стані та сидячі за столом почав чіплятися, перекручував чужі фрази, через що між ним та хлопцями, які сиділи за барною стійкою, виник конфлікт. Один з хлопців, з компанії за столом, він себе непристойно, бешкетував та передражнював інших, чим спровокував конфлікт. Потім підійшов на бар і хлопці почали виясняти відносини, штовхатися. З компанії трьох чоловіків ніхто до столу не підходив, де сиділа інша компанія. Далі він пішов з бару і що відбувалося не бачив, а коли зайшов до зали бару знову, десь за 15 метрів від себе побачив групу з 5-6 чоловіків, між ними була бійка. Він має поганих зір, тому не дуже добре бачив, але у одного з чоловіків бачив ніж. Після конфлікту, троє хлопців покинули бар через вікно;

-свідка ОСОБА_48 , який у судовому засіданні пояснив, що у 2018 році він працював барменом у барі «Вірний» та, після 24 години у барі була компанія з трьох чоловіків, яка сиділа на барі та компанія з 5- 6 чоловіків, які сиділи за столом, серед них була дівчина. Через що почався конфлікт, йому невідомо. Хлопці, які сиділи за столом, підійшли до трьох, які сиділи біля барної стійки, про що говорили, не знає, але було видно, що вони виясняють відношення, був у розмові підвищений тон і ті, які сиділи за столом, пред`являли претензії тим, які сиділи за барною стійкою. Потім побачив штовханину, але хто її почав, сказати не може. Він пішов за посудом, а коли повернувся, почув жіночий крик, біля виходу була група молодих осіб, десь 4-6 чоловік. На підлозі він побачив кров, але що трапилося, не знає, один з хлопців був у крові, кров на животі. Також не знає через що розпочався конфлікт. Один з тих, хто сидів біля бару запитав про те, чи є запасний вихід, він показав на вхідні двері. Як вони уходили, не бачив;

-показаннями свідка ОСОБА_16 у судовому засіданні, який пояснив, що приблизно два роки тому, у травні місяці, ввечері, було вже темно, він випадково зустрівся з ОСОБА_49 та ОСОБА_50 , з якими разом пішли у бар «Вірний». Вони сиділи за барною стійкою, у барі були ще люди, освітлення було тусклим. У процесі спілкування вживали алкоголь та пепсі, нічого не їли. Потім вони почули, як їх почали кривляти, а саме компанія, приблизно з 10 осіб, яка сиділа за столом, десь на відстані 5-6 метрів від них, вони виказували пародії на їх мову. Компанія молодих людей була у нетверезому стані, це було видно з їх поведінки, а також мова була невнятна. Хто конкретно кривляв, сказати не може. Він зробив їм зауваження: «Чому ви нас кривляєте?», на яке ніхто не зреагував. Через деякий час до них підійшов хлопець великої статури і звернувся до їх компанії. З ним безпосередньо спілкувався він і хлопець у грубій формі почав його «задирати», казав: «Пішли вийдемо, побалакаємо». Він сказав йому: «Відчепіться, ми хочемо відпочити». Після цього молодий чоловік, це був ОСОБА_20 , штовхнув його рукою в область грудей, внаслідок чого він відхилився назад. ОСОБА_32 , який був поряд, спробував їх розняти, хлопця штовхнув рукою в область плеча. В цей час підійшли молоді люди з компанії цього хлопця і забрали його до свого столу. Хвилини через 2-3, до них підійшов ОСОБА_20 з другом, яких раніше вони не знали та запитали чому вони сидять, після цього стали виражатися нецензурною лайкою, хлопці були крупної статури, фізично підготовлені. На прохання відійти, хлопці відійшли від них. Приблизно хвилин через п`ять до них підійшов молодий чоловік- потерпілий та різко вдарив ОСОБА_34 кулаком в обличчя. ОСОБА_32 від удару нахилився вбік та не зреагував, молодий чоловік після цього пішов від них, а вони вирішили покинути приміщення бару і направилися до входу у бар, який розташований за 3-4 метри від барної стійки, де вони сиділи. Одночасно з бару до виходу направилася інша компанія, їх було приблизно 10 чоловік. Коли вони почали виходити, ця компанія вже була у коридорі, від них на відставні 2-3 метрів. Приміщення коридору є сумісним з баром. У коридорі почалася потасовка між компанією молодих чоловіків та ними, потім бійка. Хлопці стали перед ним і не випускали їх з бару, заблокували вихід, вони там просто стояли, їх було багато, 4-5 чоловік та вони заслоняли йому вихід. ОСОБА_32 в цей час вже був біля молодих людей у коридорі, через що там виник конфлікт, йому невідомо, розпочала конфлікт та компанія, але як, не знає. Його особисто ніхто не штовхав, за руки не хватав. Хтось штовхнув ОСОБА_34 і той став виходити назад. Він знав, що у барі є літня площадка і вони вийшли на неї, але на літній площадці були зачинені вхідні двері, тому вони відчинили вікно і вийшли з бару через вікно та пішли кожний окремо. В той день йому не було відомо, що потерпілого поранено. У його компанії, він ні у кого не бачив жодного стороннього предмету. З компанії, яка сиділа за столом, до них, до барної стійки підходили три рази, але коли та хто, сказати не може. Подій, які сталися у коридорі бару, він не бачив. Яка була необхідність покидати приміщення бару через вікно, пояснити не може. Про осіб, які стояли у коридорі, може сказати, що вони просто стояли у проході, хтось і щось кричав, тому він боявся за своє здоров`я.

Також вина ОСОБА_14 підтверджується дослідженими безпосередньо у судових засіданнях письмовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 18.05.2018 року ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , входу та приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( т.3, а.с. 95-97);

-стенограмою до протоколу огляду місця події від 18.05.2018 року- ділянки місцевості, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , входу та приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », фототаблицею до протоколу та план-схемою ( т.3, а.с. 98- 117);

-протоколом огляду місця події від 18.05.2018 року приміщення КУ « МКЛЕ та ШМД» м.Запоріжжя, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги,80, де у службовому приміщенні було виявлено та вилучено: штани чорного кольору з речовиною бурого кольору, футболку чорного кольору зі слідами порізів, труси сірого кольору з чорними вставками, туфлі чорні з речовиною бурого кольору, шкарпетки чорного кольору ( т.3, а.с. 118- 120);

-протоколом огляду речей від 26.05.2018 року: штанів чорного кольору, футболки чорного кольору, трусів, пари туфель чорного кольору, шкарпетки чорного кольору та фототаблицею до протоколу огляду речей ( т.3, а.с. 124- 128);

-безпосередньо дослідженим у судовому засіданні одягом, який належить ОСОБА_9 , вилученим у лікарні;

-протоколом обшуку від 22.05.2018 року, проведеного за адресою місця проживання ОСОБА_14 : АДРЕСА_2 та диском з відеозаписом до протоколу обшуку ( т.3, а.с. 133- 137);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.05.2018 року- трьох DVD-R- дисків та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді ( т.3, а.с. 141- 143);

-протоколом огляду DVD-R- диску від 26.06.2018 року, додатком до протоколу огляду від 26.06.2018 року ( диск № 1 бар «Вірний») ( т.3, а.с. 144-147);

-протоколом огляду DVD-R- диску від 30.06.2018 року, додатком до протоколу огляду від 30.06.2018 року ( диск № 2 бар «Вірний») ( т.3, а.с. 148-151);

-протоколом огляду DVD-R- диску від 30.06.2018 року, додатком до протоколу огляду від 30.06.2018 року ( диск № 3 бар «Вірний») ( т.3, а.с. 152-154);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2018 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_28 впізнала за рисами обличчя, а саме формою носа, вулиці, на знімку № 3 чоловіка, який спричинив тілесні ушкодження предметом, схожим на ніж, ОСОБА_9 та довідкою до протоколу ( т.3, а.с. 155- 157);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.05.2018 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_38 , за зростом, зовнішністю та одягом, впізнав на знімку № 4 чоловіка, який 18.05.2018 року у барі «Вірний» наніс декілька ударів гострим предметом в область тіла потерпілого ОСОБА_9 , фототаблицею до протоколу та DVD-R- диском, який є додатком до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.05.2018 року ( т.3, а.с. 161 - 166);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.05.2018 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_51 , за зростом, зовнішністю та одягом, впізнав на знімку № 1 чоловіка, який 18.05.2018 року у барі «Вірний» наніс декілька ударів гострим предметом в область тіла потерпілого ОСОБА_9 , фототаблицею до протоколу та DVD-R- диском, який є додатком до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.05.2018 року ( т.3, а.с. 170- 174);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2018 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_52 впізнав за загальними рисами обличчя, зачіскою, на фото № 3 чоловіка, який наніс тілесні ушкодження та довідкою до протоколу ( т.3, а.с. 181- 183);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2018 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_53 впізнав за загальними рисами обличчя, зачіскою, на фото № 1 чоловіка, який наніс тілесні ушкодження та довідкою до протоколу ( т.3, а.с. 184- 186);

-протоколом огляду від 23.05.2018 року мобільного телефону «IPhone S6» та фототаблицею до протоколу ( т.3, а.с. 188- 193);

-протоколом освідування особи від 22.05.2018 року, з якого вбачається, що при освідуванні ОСОБА_9 , на його тілі було виявлено тілесні ушкодження, фототаблицею до протоколу ( т.3, а.с. 228- 231);

-довідкою № 54 від 18.05.2018 року, згідно якої ОСОБА_9 з 18.05.2018 року знаходився на лікуванні у торакальному відділенні МКЕЛ і ШМД з діагнозом: проникаюче поранення грудної клітини справа, торакоабдомінальне поранення зліва. Поранення серця, легені, печінки, діафрагми. Поранення верхньої лівої кінцівки. Гемоторакс 2 ст. Алкогольне сп`яніння. Був прооперований 18.05.2018 року Торакатомія справа, перикардотомія, вшивання рани жирового привіску, легені, печінки, діафрагми. ПХО ран грудної клітини, лівої в/кінцевості. Лапаратомія, дренування черевної порожнини ( т.4, а.с.6);

-протоколом огляду від 23.06.2018 року СD- R диску, наданого для огляду на підставі ухвали суду та фототаблицею до протоколу, СD- R диском ( т.4, а.с. 22-24,26)

-висновком судово- медичної експертизи № 848 від 23.05.2018 року, згідно якого проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 6-7 ребер по середньо- ключичній лінії з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму ( скупчення крові в черевній порожнині) та проникаючим пораненням правої половини грудної клітки в проекції 5-6 ребер по середньо-ключичній лінії з ушкодженням перикарду, діафрагми, середньої долі легені і розвитком гемо перикарду ( скупчення крові в перикарді), гемотораксу ( скупчення крові в плевральній порожнині) з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму ( скупчення крові в черевній порожнині) та подальшим розвитком травматичного і геморалогічного шоку 2 ступеню у гр.. ОСОБА_9 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Рана в області лівого ліктьового суглобу у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Дані ушкодження утворилися від дії предмета, що має властивості колюче-ріжучого, про що засвідчує наявність лінійних шкірних ран та переривання глибини ранового каналу над довжиною лінійної рани.

Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним.

Утворення тілесних ушкоджень у гр.. ОСОБА_9 внаслідок падіння представляється малоймовірним.

У виявлених тілесних ушкодженнях не відобразилися характерні особливості травмуючи предметів, тому відсутня можливість їх ідентифікації.

Виявлені тілесні ушкодження у гр.. ОСОБА_9 утворилися не менше ніж від трьох травматичних впливів ( т.4, а.с. 28-31);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2018 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав за рисами обличчя, а саме: припухлістю щоки, губам, бровам, на фото № 3 чоловіка, який наніс йому тілесні ушкодження у приміщенні бару «Вірний» 18.05.2018 року та довідкою до проколу ( т.4, а.с. 32-34);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 04.07.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , під час проведення якого потерпілий повідомив про події, які відбулися вночі 18.05.2018 року та під час яких йому було спричинено тілесні ушкодження, а саме декілька ударів ножем в область тулуба ( т.4, а.с. 64-67);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.07.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 ( т.4, а.с. 68-74);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 04.07.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 76);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_47 , під час проведення якого свідок пояснив про обставини подій, які сталися 18.05.2018 року у барі «Вірний» ( т.4, а.с. 77-80);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_47 ( т.4, а.с. 81-87);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 07.06.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 89);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_54 , під час проведення якого свідок пояснив про обставини подій, які сталися 18.05.2018 року у барі «Вірний» ( т.4, а.с. 99-102);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_54 ( т.4, а.с. 90-97);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 103);

-протоколом огляду від 23.06.2018 року СD- R диску, фототаблицею до протоколу огляду, СD- R диском( т.4, а.с. 110- 113);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_28 , під час проведення якого свідок пояснив про обставини подій, які сталися 18.05.2018 року у барі «Вірний» ( т.4, а.с. 115-118);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_28 ( т.4, а.с. 119- 126);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с.127);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_45 , під час проведення якого свідок пояснив про обставини подій, які сталися 18.05.2018 року у барі «Вірний» ( т.4, а.с. 129-132);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_55 ( т.4, а.с. 133- 141);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 142);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_56 , під час проведення якого свідок пояснив про обставини подій, які сталися 18.05.2018 року у барі «Вірний» ( т.4, а.с. 144-147);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_56 ( т.4, а.с. 148- 158);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 04.07.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 76);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 159);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_57 , під час проведення якого свідок пояснив про обставини подій, які сталися 18.05.2018 року у барі «Вірний» ( т.4, а.с. 161-164);

-стенограмою до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.06.2018 року за участю свідка ОСОБА_48 ( т.4, а.с. 165- 172);

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом на DVD- R диску проведення слідчого експерименту від 08.06.2018 року, який є додатком до протоколу ( т.4, а.с. 173);

-висновком експерта № 1057 від 18.05.2018 року, згідно якого в крові на марлі підозрюваного ОСОБА_14 , виявлений антиген Н з ізогемагглютининами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО, що не виключає приналежності його крові до групи 0 з ізогемаглютининами анти-А та анти-В ізосерологічної системи АВО та додатком до висновку експерта (т.4, а.с. 179, 180);

-висновком експерта № 1320 від 10.07.2018 року, згідно якого рідка кров потепрілого ОСОБА_9 відносить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО ( т.4, а.с.173);

-висновком експерта № 1324 від 19.06.2018 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО з супутнім антигеном Н.

-кров підозрюваного ОСОБА_14 в змиві на марлевому тампоні з підлоги ( об`єкт № 1 у барі «Вірний»), встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В, що не виключає походження крові від особи ( осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В і супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 ; неможливо виключити домішку крові підозрюваного ОСОБА_14 за наявності у нього на час того, що сталося, тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею та зведеною таблицею до висновку експерта ( т.4, а.с. 191- 192, 193);

-протоколом огляду від 23.06.2018 року СD- R диску, фототаблицею до протоколу огляду, СD- R диском ( т.4, а.с. 216- 218);

-висновком експерта № 1326 від 18.05.2018 року, згідно якого на речах потерпілого ОСОБА_9 : футболці ( об`єкт № 1), штанах ( об`єкти № 2-3), парі черевиків ( туфель) ( об`єкти № 4-5), встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н з ізогемаглютиніном анти-В в об`єктах № 1,2,4,5. Такий результат міг бути отриманий за рахунок крові особи ( осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В, супутнім антигеном Н системи АВО, у тому числі крові самого потерпілого ОСОБА_9 . Домішка крові підозрюваного ОСОБА_14 не виключається при наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент скоєння злочину та зведеною таблицею до висновку експерта ( т.4, а.с. 227- 229, 230 );

-копією картки виїзду швидкої медичної допомоги № 1211 від 18.05.2018 року, де зазначено приводом виклику поранення живота гр. ОСОБА_9 у якого зафіксовано: ножове поранення грудної клітини, різаної рани грудної клітини, рвана рана в області ліктьового суглобу; геморрагічний шок ( т.4, а.с.233);

-протоколом огляду від 18.06.2018 року СD- R диску із записом виклику швидкої допомоги у бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », СD- R диском до протоколу огляду від 18.06.2018 року ( т.4, а.с. 234, 235);

-протоколом огляду від 18.06.2018 року СD- R диску із записом з нагрудних камер поліцейського, СD- R диском до протоколу огляду від 18.06.2018 року ( т.4, а.с. 239, 240);

-протоколом огляду речей від 13.07.2018 року, додатком до протоколу ( т.5, а.с. (34-35, 36).

В ході судового розгляду справи, колегія суддів безпосередньо дослідила всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності судом їх переконливості.

Згідно обвинувального акту, направленого до суду, ОСОБА_14 обвинувачується в тому, що (відтворюється дослівно): «18 травня 2018 року, приблизно о 01 годині 50 хвилин, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в барі «Вірний» який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Металургів, б.17-А, маючи умисел направлений на умисне вбивство, утримуючи при собі невстановленим досудовим розслідуванням предмет для нанесення тілесних ушкоджень який має колюче-ріжучі властивості, де на підґрунті раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходячись попереду потерпілого, утримуючи в руці вищевказаний предмет, спричинив останньому проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проєкції 6-7 ребер по середньо-ключичній лінії з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки зрозвитком гемоперитоніуму та проникаючим пораненням правої половини грудної клітки в проекції 5-6 ребер по середньо-ключичній лінії з ушкодженням перикарду, діафрагми, середньої долі легені і гемоперикарду, гемотораксу з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням в обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму та подальшим розвитком травматичного і геморагічного шоку 2 ступеню які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення та спричинив рану в області ліктьового суглобу яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причини що не залежали від його волі, а саме своєчасно наданій медичній допомозі потерпілому ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_14 залишив місце скоєння злочину».

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_14 кваліфіковані за ч.2 ст.15, 115 ч.1 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство.

Дослідивши надані докази, колегія суддів дійшла висновку, що дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 , 115 ч.1 КК України, органом досудового розслідування кваліфіковано неправильно.
Вказаний висновок суду обґрунтовується наступним.
Згідно зі ст. 15 КК України, замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.
Також злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках повинна наставати лише за наслідки, які фактично були заподіяні.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, щопро те, що відбувалося біля входу у бар, він не бачив. Він особисто потерпілому тілесних ушкоджень не наносив, його не бив, лише один раз відштовхнув. У нього не було при собі ножа та в інших він ніж не бачив. Він не причетний до тілесних ушкоджень, які отримані потерпілим, про них він дізнався пізніше.

З вищезазначених пояснень обвинуваченого ОСОБА_14 , неможливо встановити цілеспрямованість умислу обвинуваченого та які конкретні наслідки своїх дій він передбачав.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_32 правою рукою, з правого карману дістав складний ніж, він був у складеному вигляді, потім його відкрив, і він побачив лезо, приблизно 8 см довжиною. ОСОБА_32 подивився на ОСОБА_36 та сказав: «Зараз буду його різати». Він зрозумів, що різати буде його і почав уходити назад до виходу, де його наздогнав ОСОБА_14 та наніс йому один удар в область грудної клітини, один в живіт, та ще 3-4 намагався нанести, але він захищався від ударів рукою та отримав удар в лівий лікоть.

Безпосереднього допитані у судовому засіданні свідки, пояснили: ОСОБА_38 про те, що один з присутніх запитав: «Ви хочете розібратися?» та після цього ОСОБА_20 штовхнув ОСОБА_34 в область обличчя правою рукою. Потім усі почали розмовляти про ситуацію, яка склалася, а згодом хотіли піти. В цей час ОСОБА_20 замахнувся в їх сторону правою рукою, а ОСОБА_32 вдарив ОСОБА_22 в обличчя та після цього він почув від ОСОБА_34 фразу: « Зараз я його буду різати», говорив спокійно та в цей час дивився на ОСОБА_22 ; свідок ОСОБА_51 про те, що ОСОБА_32 підбіг до ОСОБА_22 і став наносити удари по тулубу руками та лівою рукою намагався схопити ОСОБА_40 . Сам ОСОБА_32 наніс ОСОБА_25 приблизно 4 удари в область грудної клітини, ОСОБА_20 намагався захистити себе та уникав ударів. В цей час він схопив за ліку руку ОСОБА_34 та відштовхнув від ОСОБА_22 , який опинився позаду нього. ОСОБА_32 намагався утримувати і його. Коли повернувся до ОСОБА_22 обличчям, ОСОБА_20 підняв футболку і попросив викликати швидку.

Вказані вище показання свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_45 , повністю узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень та спростовують у повному обсязі пояснення обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що він не скоював кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 .

Із вказаних пояснень потерпілого ОСОБА_9 , свідків- ОСОБА_54 , ОСОБА_45 вбачається, що умисел обвинуваченого ОСОБА_14 був спрямований на завдання ножового поранення потерпілому після виникнення між ним та потерпілим конфлікту, а тому обвинувачений не мав умислу на позбавлення життя потерпілого.

Крім того, згідно висновку судово- медичної експертизи № 848 від 23.05.2018 року, потерпілий ОСОБА_9 отримав проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 6-7 ребер по середньо- ключичній лінії з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму ( скупчення крові в черевній порожнині) та проникаючим пораненням правої половини грудної клітки в проекції 5-6 ребер по середньо-ключичній лінії з ушкодженням перикарду, діафрагми, середньої долі легені і розвитком гемо перикарду ( скупчення крові в перикарді), гемотораксу ( скупчення крові в плевральній порожнині) з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму ( скупчення крові в черевній порожнині) та подальшим розвитком травматичного і геморалогічного шоку 2 ступеню у гр.. ОСОБА_9 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Виявлені тілесні ушкодження у гр.. ОСОБА_9 утворилися не менше ніж від трьох травматичних впливів ( т.4, а.с. 28-31).

При цьому, суд виходить із встановлених у судових засіданнях обставин вчинення кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого, яка передувала конфлікту та потерпілого, яка передувала скоєнню злочину, а саме те, що обвинувачений не був ініціатором виниклого між ним та потерпілим конфлікту, очевидну віктимну поведінку потерпілого, який не тільки спровокував конфлікт між ними, а й за встановленими обставинами, поводився агресивно, кілька разів підходив до компанії відпочиваючих у барі, серед яких був ОСОБА_14 , а також характеру та локалізації спричинених поранень, того, що у разі наявності у обвинуваченого прямого умислу на вбивство, він мав реальну можливість довести свої злочинні дії до кінця, однак після заподіяння тілесних ушкоджень, які не призвели до смерті потерпілого, залишив місце скоєння злочину.

Сам обвинувачений не заперечував проти наявності конфлікту між ним та потерпілим, але категорично заперечував наявність умислу на вбивство, заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, як і взагалі скоєння будь-якого кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 .

Доказами, добутими в ході судового розгляду справи не підтверджено вчинення ОСОБА_14 закінченого замаху на вбивство потерпілого.

Власне, кількість заподіяних тілесних ушкоджень, їх локалізація та ступінь тяжкості, не дали колегії суддів підстав зробити висновок про спрямованість умислу ОСОБА_14 саме на умисне вбивство ОСОБА_9 , оскільки у даному випадку відсутні об`єктивні дані які б свідчили про те, що ОСОБА_14 , завдаючи удар потерпілому ножем, бажав спричинити смерть ОСОБА_9 , а не заподіяти йому тяжких тілесних ушкоджень, які фактично настали від його дій.

Крім того, дослідивши безпосередньо у судових засіданнях надані докази, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_14 , після нанесення удару ОСОБА_9 , мав можливість довести злочин до кінця, вбити потерпілого, проте він утримався від подальших протиправних дій, повернувся до барної стійки та через вікно покинув приміщення кафе, що свідчить про відсутність умислу на вбивство.

Вказані дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що помилково були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2, ст.15, 115 ч.1 КК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Згідно з пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, питання про наявність у діях особи умислу необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Тому, якщо винна особа діяла з непрямим умислом, вона не може нести відповідальність за замах на вбивство, а лише за наслідки, які фактично були заподіяні.
Отже, якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено колегією суддів, а саме: показань потерпілого, свідків, даних протоколу огляду місця події, висновку судово-медичної експертизи, після нанесення ОСОБА_14 удару ножем ОСОБА_9 , обвинувачений бачив та усвідомлював, що потерпілий залишався живим, при цьому, не маючи жодних перешкод довести злочин до кінця, за власною волею припинив вказані дії, залишив місце подій, повернувся у приміщення кафе- до барної стійки, а потім покинув приміщення кафе через вікно.
Органом досудового слідства в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_14 вказано, що останній не довів свій злочинний умисел до кінця за незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з вчасно наданою медичною допомогою потерпілому.
Такі висновки органу досудового розслідування протиречать встановленим обставинам під час розгляду справи судом, а саме:
Як встановлено судом, події у барі «Вірний», за яких потерпілому ОСОБА_58 завдано тяжкі тілесні ушкодження, відбулися приблизно о 01 годині 50 хвилин 18.05.2018 року.
Безпосередньо у судовому засіданні суд дослідив копію карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1211 від 18.05.2018 року, з якої вбачається, що виклик бригади швидкої допомоги надійшов диспетчеру на пульт 18.05.2018 року о 01 годині 54 хвилини, швидка здійснила виїзд на виклик о 01 годині 56 хвилин, до третьої міської лікарні ОСОБА_9 доставлено о 02 годині 25 хвилин, де він перебував до 02 години 30 хвилин, а потім ОСОБА_9 було доставлено до п`ятої міської лікарні о 02 годині 40 хвилин, де пацієнт був прийнятий о 03-00 годині ( а.с. 233, т. 4).
Зазначене підтверджується диском з записом інформації оператора мобільного зв`язку- виклику швидкої допомоги ( т.4, а.с. 114).
Враховуючи вказане вище, суд вважає, що органом досудового розслідування при кваліфікації дій ОСОБА_14 за ч.2, ст.15, 115 ч.1 КК України, не доведено, що ОСОБА_14 не довів свій злочинний умисел до кінця за незалежних від нього причин, а саме у зв`язку з вчасно наданою медичною допомогою потерпілому, оскільки висновки органу досудового розслідування повністю протиречать встановленим судом обставинам.
За результатами судового розгляду справи, колегія суддів вважає недоведеним те, що ОСОБА_14 завдав потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, діючи з прямим умислом, направленим на його вбивство.
Про це також свідчать встановлені в судовому засіданні обставини, що передували події: потерпілий ОСОБА_9 тричі підходив до барної стійки у барі «Вірний», де відпочивав обвинувачений ОСОБА_14 з друзями, сварився, розмахував руками, але обвинувачений погрози вбивством не висловлював, жодних дій, спрямованих на завдання тяжких тілесних ушкоджень, не вчиняв. Його поведінка після вказаних вище дій, також свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на позбавлення потерпілого життя: він усвідомлював, що потерпілий залишався живим, при цьому, не маючи жодних перешкод довести злочин до кінця, за власною волею залишив місце події, повернувся від входу до барної стійки у приміщенні кафе, вияснив яким чином можна покинути приміщення кафе та покинув його через вікно, що в сукупності не свідчить про його бажання досягнути саме такого тяжкого наслідку своїх, хоча і дійсно вкрай небезпечних дій, як смерть потерпілого. Крім того, потерпілий не заперечував, що між ним і обвинуваченим відбувалася у процесі розмови словесна перепалка і він намагався вдарити ОСОБА_14 .
Така поведінка обвинуваченого, на думку колегії суддів, свідчить про наявність у обвинуваченого неконкретизованого умислу на настання будь-яких наслідків у результаті вчинених дій, у тому числі й можливої смерті потерпілого. При цьому підстав стверджувати, що в момент нанесення удару ножем ОСОБА_14 бажав настання лише одного конкретного наслідку- саме у виді смерті потерпілого, з матеріалів кримінального провадження не вбачається.
Отже, на думку суду, вказане переконливо свідчить про наявність в обвинуваченого не прямого - альтернативного умислу на настання будь-яких наслідків у результаті вчинених дій, у тому числі й тяжкого тілесного ушкодження або можливої смерті потерпілого, при встановленні якого відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків.
Згідно висновкусудово- медичної експертизи № 848 від 23.05.2018 року, проникаюче поранення лівої половини грудної клітки в проекції 6-7 ребер по середньо- ключичній лінії з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму ( скупчення крові в черевній порожнині) та проникаючим пораненням правої половини грудної клітки в проекції 5-6 ребер по середньо-ключичній лінії з ушкодженням перикарду, діафрагми, середньої долі легені і розвитком гемо перикарду ( скупчення крові в перикарді), гемотораксу ( скупчення крові в плевральній порожнині) з проникненням в черевну порожнину з ушкодженням обох долей печінки з розвитком гемоперитоніуму ( скупчення крові в черевній порожнині) та подальшим розвитком травматичного і геморалогічного шоку 2 ступеню у гр.. ОСОБА_9 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення ( т.4, а.с. 28-31).

У даному випадку дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, а тому кваліфікація їх за ч. 2 ст. 15, 115 ч.1 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, є неправильною.
Оцінюючи спрямованість умислу в діях обвинуваченого на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, суд вважає, що ОСОБА_14 діяв при цьому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо припускав їх настання, а тому вважає спричинення тяжких тілесних ушкоджень доведеним.
Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_14 , керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України.
Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується з позицією Верховного Суду у справах: № 760/4968/15-к від 09 жовтня 2018 року; № 753/14222/14-к від 20 грудня 2018 року; № 164/1826/17від 13.02. 2020 року.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази дійшов до висновку, що вони є, відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, оскільки вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Оцінюючи всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши надані докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд прийшов до переконання, що вина ОСОБА_14 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив суду, що він особисто потерпілому тілесних ушкоджень не наносив, його не бив, лише один раз відштовхнув. У нього не було при собі ножа та в інших він ніж не бачив. Він не причетний до тілесних ушкоджень, які отримані потерпілим, про них він дізнався пізніше. Про те, що він буде різати ОСОБА_22 , він не казав, за Шелестом не біг, а просто швидко пішов до виходу.

Такі показання ОСОБА_14 повністю суперечать встановленим судом обставинам безпосередньо у судових засіданнях, а саме показанням потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_54 , ОСОБА_45 , які зазначені вище про те, що саме ОСОБА_14 наніс удари ОСОБА_9 ножем, який вони бачили в руках у ОСОБА_14 .

Крім того, вказані доводи обвинуваченого ОСОБА_14 повністю протиречать дослідженим безпосередньо у судових засіданнях:

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_54 ( т.4, а.с.99- 102), запису проведення слідчого експерименту ( а.с. 103) та стенограми до протоколу проведення слідчого експерименту ( т.4, а.с. 90-97), з яких вбачається, що свідок ОСОБА_38 пояснив, що ОСОБА_9 у барі розмовляв з хлопцем- «полосатим» і в цей час ОСОБА_9 махнув рукою, наче вдарив «полосатого», не кулаком, долонею, а той, що був у полосатій футболці сказав фразу : « Сейчас я буду его резать» (мовою оригіналу);

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_28 ( т.4, а.с. 115-118), стенограмою до протоколу ( т.4, а.с. 119- 126) та диском з записом проведеного слідчого експерименту ( т.4, а.с. 127), з яких вбачається, що свідок ОСОБА_28 пояснювала, що вона почула, як ОСОБА_23 кричав (мовою оригіналу): «Там кров, там кров, ти че вообще». Також свідок показала де саме стояв «полосатий», а його рука була вся у крові та там стирчало щось, а саме ніж;

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_45 ( т.4, а.с.129-132), стенограмою до протоколу ( т.4, а.с. 133- 141) та диском із записом проведеного слідчого експерименту ( т.4, а.с. 142), у процесі проведення якого свідок ОСОБА_51 показав де хто з учасників конфлікту знаходився у барі «Вірний», та пояснив, що він, коли повернувся до приміщення бару, побачив як біжить ОСОБА_20 , а за ним той хлопець, що нападав «полосатий», починає махати руками, та він не одразу побачив ніж, бо подумав, що це просто бійка. ОСОБА_20 почав якось виставляти руки, хлопець намагався лівою рукою зловити ОСОБА_22 , а він зупинив його руку, відштовхнув хлопця, а той ще двічі наніс удари, а коли він вже повернувся, то побачив що ОСОБА_20 уже весь у крові. Потім він побачив лезо, ну як ніж і зрозумів що це ніж;

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_56 ( т.4, а.с. 144- 147), стенограмою до протоколу ( т.4, а.с. 148- 158) та диском з записом проведеного слідчого експерименту ( т.4, а.с. 159), де свідок показав, де і хто стояв у приміщенні бару «Вірний» та пояснив, що він бачив, як біг ОСОБА_20 , потім зупинився і підбіг нападник та став наносити ОСОБА_25 удари правою рукою в область грудей, чим наносив удари, він не бачив;

-протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_48 ( т.4, а.с. 161- 164), стенограмою до протоколу ( т.4, а.с. 165- 172) та диском з записом проведеного слідчого експерименту ( т.4, а.с.173), де свідок пояснив, що перебував на робочому місці у барі «Вірний», почув якісь крики, вскрикнула дівчина і він почав тиснути на кнопку виклику, потім побачив що хтось вже постраждав і його друг тримає на собі, бачив кров і друзі забрали хлопця у якого була кров та пішли наверх, (мовою оригіналу, « а вот эти дурачки тут же остались», почали ходити гуськом та запитували весь час, де вихід.

Крім того, судом перевірено доводи захисника ОСОБА_12 про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_14 у скоєнні кримінального правопорушення не доведена, доказів причетності ОСОБА_14 до скоєння кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не знайдено.

Такі доводи захисника повністю протиречить обставин, встановленим судом у процесі розгляду справи, які зазначені вище.

Крім того, доводи захисника про те, що ОСОБА_14 не скоював кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 , жодними доказами, у порушення вимог ст.. 22 КПК України, не доведено.

До доводів захисника ОСОБА_12 про те, що органом досудового слідства не знайдено знаряддя злочину, як не виявлено його і у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_14 , що доводить невинуватість обвинуваченого, суд відноситься критично, оскільки після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_14 покинув приміщення бару через вікно та мав реальну можливість розпорядитися знаряддям злочину протягом тривалого часу, аж до його затримання працівниками поліції.

Крім того, зазначаючи вказані обставини, захисник, у порушення вимог ст.. 22 КПК України не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів у цій частині.

Доводи захисника ОСОБА_12 про те, що прокурор відмовився у судовому засіданні від допиту кількох свідків, бо їх покази не підтверджують провину обвинуваченого, є лише припущенням, оскільки у судових засіданнях були допитані свідки, запропоновані стороною обвинувачення, а відповідно до КПК України, прокурор самостійно визначає обсяг доказів, які надає суду під час розгляду справи, та відповідно до ст. 22 КПК України, захисником не було протягом усього часу розгляду справи судом заявлено клопотання про допит будь-яких свідків, які підтвердили б доводи захисника у цій частині.

Судом було перевірено і доводи захисника про те, що протоколи пред`явлення осіб для впізнання, протиречать вимогам КПК України, оскільки свідки не зазначили за якими ознаками вони впізнали ОСОБА_14 .

Такі доводи захисника повністю протиречать обставинам справи, встановленим судом безпосередньо у судових засіданнях, а саме відомостям, зазначеним у протоколах впізнання осіб за фотознімками, пред`явлених потерпілому ОСОБА_9 , свідкам: ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_52 , ОСОБА_62 , які стосуються того, за якими саме ознаками потерпілий та свідки впізнають на фото особу, яка завдала ОСОБА_25 тілесних ушкоджень.

Доводи захисника про те, що, допитані у судових засіданнях свідки перебувають у дружніх стосунках з потерпілим ОСОБА_9 , а тому їх показання не можуть бути враховані як об`єктивні та неупереджені, а повідомлені ними обставини-достовірними, суд відхиляє, оскільки відповідно до ст.. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Крім того, усі, безпосередньо допитані у судових засіданнях свідки, попереджалися судом про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України.

Також судом було перевірено і інші доводи захисника ОСОБА_12 щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_14 у скоєнні кримінального правопорушення, які жодним чином не спростовують встановлених безпосередньо у судових засіданнях обставин скоєння кримінального правопорушення саме ОСОБА_14 , вини обвинуваченого, не впливають на висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_14 у скоєнні саме ним кримінального правопорушення- завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а тому враховуючи добуті судом, безпосередньо у судових засіданнях та досліджені докази, колегія суддів прийшла до висновку, що дане кримінальне правопорушення вчинив саме ОСОБА_14 .

Суд вважає, що обвинувачений, наносячи удари ОСОБА_9 у життєво важливі органи, усвідомлював характер своїх суспільно-небезпечних дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки.

Мотивом вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення була виникла неприязнь з приводу поведінки потерпілого ОСОБА_9 та грунті вживання алкогольних напоїв.

Невизнання вини обвинуваченим, доводи обвинуваченого ОСОБА_14 та захисника про те, що ОСОБА_14 не скоював вказаного злочину, крім доводів самого обвинуваченого, підтриманих захисником, нічим не підтверджені, у порушення вимог ст.. 22 КПК України не спростовані, а тому, колегія суддів вказані доводи обвинуваченого відносить до способу захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо), тому, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість, яке згідно ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Крім того, відповідно до статей 3 і 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, особу винуватого, який раніше не судимий, будучи працездатним, ніде не працює, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, а також враховує віктимну поведінку потерпілого та думку потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 щодо призначення обвинуваченому покарання виключно з позбавленням волі.

Крім того, суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_14 , після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , будь-якої допомоги йому не надав, та не намагався надати, а залишивши потерпілого на місці заподіяння шкоди, покинув приміщення бару через вікно та заходів? щодо відшкодування витрат на лікування не здійснив.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_14 , судом не встановлено.

Враховуючи вказане вище, особистість ОСОБА_14 , конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що виправлення та перевиховання останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_14 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, згідно санкції ч.1 ст. 121 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України.

Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Процесуальні витрати по справі не підлягають стягненню з обвинуваченого на підставі ч.2 ст.122 КПК України, оскільки експертизи були проведені державною установою.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання обвинуваченому будь-якого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Відповідно до ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілим ОСОБА_24 по справі заявлено цивільний позов до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 5060 грн. 11 коп., який доведено матеріалами справи, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та п.1,2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи вказані вище обставини, безпосередню поведінку самого потерпілого до та під час конфлікту з ОСОБА_14 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає що моральна шкода потерпілому у зв`язку із отриманням ним тяжких тілесних ушкоджень, перенесених моральних страждань, повинна бути відшкодована обвинуваченим у сумі 100 000 грн.

В іншій частині позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Потерпілою ОСОБА_10 по справі заявлено цивільний позов до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 14673 грн. 61 коп.- витрат на лікування ОСОБА_9 , який доведено матеріалами справи, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Оцінюючи позовні вимоги ОСОБА_10 в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено судом, потерпілій ОСОБА_10 неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_14 шкода не завдана, а тому, колегія суддів вважає, що ОСОБА_10 не має права на відшкодування їй моральної шкоди.

Керуючись ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_14 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді семи років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.

Зарахувати у строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_14 строк його строк тримання під вартою з 22.05.2018 року по 24.05.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5060 грн. 11 коп., моральної шкоди- 100 000 грн.

В іншій частині позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ) у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 14 674 грн. 61 коп.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Скасувати арешт з майна, яке належить ОСОБА_9 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.05.2018 року, а саме: футболки чорного кольору зі слідами порізів, штанів чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, трусів чорного кольору, туфлів чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, шкарпеток чорного кольору.

Скасувати арешт з мобільного телефону «iPhone S6 в корпусі рожевого кольору з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», з номером телефону НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_16 , накладений ухвалою слідчого судді від 23.05.2018 року.

Скасувати арешт з мобільного телефону «iPhone 8plus» в корпусі чорного кольору з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», з номером телефону НОМЕР_3 , рамки з під сім-карти, грошових коштів у сумі 600 грн., які вилучені під час проведення обшуку у ОСОБА_14 , накладений ухвалою слідчого судді від 23.05.2018 року.

Речові докази: СD-R диск, на якому зберігається інформація оператора мобільного зв`язку, DVD-R диск на якому зафіксовано слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_9 , DVD-R- диск з записом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_47 , DVD-R- диск з записом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_54 , СD-R диск, на якому зберігається інформація оператора мобільного зв`язку- виклик швидкої, DVD-R- диск з записом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_28 , DVD-R- диск з записом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_45 , DVD-R- диск з записом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_56 , DVD-R- диск з записом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_48 , СD-R диск, на якому зберігається інформація оператора мобільного зв`язку, СD-R диск, на якому зберігається аудіо запис виклику швидкої допомоги, СD-R диск з відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських, залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «iPhone 6 s» в корпусі рожевого кольору, який поміщено до паперового конверту та знаходиться в камері схову речових доказів Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області- повернути ОСОБА_16 ; футболку чорного кольору зі слідами порізів, яка поміщена до паперового конверту; штани чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, туфлі чорні зі слідами бурого кольору, які поміщені до паперової коробки- знищити; карту без сім-карти оператора мобільного зв`язку «Водафон» з номером телефону НОМЕР_4 , яку поміщено до полімерного пакету, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_14 , серії НОМЕР_5 , яке поміщено до полімерного пакету; чорну сумку для кріплення на поясі, яка поміщена до картонної коробки- повернути ОСОБА_14 ; металевий предмет, схожий на мінометну міну з додатковим металевим предметом, який поміщено до полімерного пакету- знищити; кросівки синього кольору фірми «Крокс», з нашаруванням речовини бурого кольору на лівому кросівку, які поміщено до картонної коробки; 17 предметів схожих на ножі, які поміщено до картонної коробки- повернути ОСОБА_14 ; мобільний телефон «iPhone 8 plus в корпусі чорного кольору НОМЕР_6 з сім-картою мобільного оператора «Водафон» з номером телефону НОМЕР_3 , який поміщено до паперового конверту, рамку з під сім-карти мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_3 , яка поміщена до паперового конверту- повернути ОСОБА_14 ; грошові кошти у загальній сумі 1018 грн., які поміщені до паперового конверту- звернути у рахунок погашення цивільного позову потерпілому ОСОБА_9 ; два закордонних паспорти на ім`я ОСОБА_14 , поміщені до паперового конверту повернути ОСОБА_14 .

Копію вироку після проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3