УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/3714/21

Провадження № 1-в/638/315/21

09.04.2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі судових засідань в м. Харкові, в режимі відеоконференцїї клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким,

встановив:

17.03.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Клопотання обґрунтовує тим, що він відбуває покарання за викором Дергачівського районного суду Харківської області від 13.11.2017 року (3 роки позбавлення волі). Вказує, що відбув 2 роки 5 місяців з трьох років, та просить застосувати до нього ст. 75 КК України.

В судовому засіданні засуджений просив суд задовільнити клопотання, та одночасно в засіданні просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Прокурор проти задоволення клопотань заперечував, вказав про їх безпідставність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13.11.2017 року в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)».

Вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13.11.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.04.2018 року, вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 13.11.2017 року залишено без змін.

Статтею 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням, у випадках, якщо:

1. Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

2. Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

3. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

4. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Із системного аналізу статті вбачається, що застосування ст. 75 КК України можливе лише до та під час ухвалення вироку по справі, однак у разі якщо особа вже засуджена, то ст. 75 КК України не може бути до неї застосована як пом`якшення вироку.

В разі якщо особу вже засуджено, вирок набрав законної сили, та особа бажає замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, то існує дві правові можливості, це ст. 81 КК України, яка передбачає умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та ст. 82 КК України, яка передбачає заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У відповідності з ч. 1 ст. 82 КК України особам, які відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 13.11.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 12 КК України, вчинене засудженим кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.
Початок строку покарання - 09.10.2018.
Кінець строку покарання - 09.10.2021.
На час розгляду клопотання у суді відбув більше 2/3 частини призначеного строку покарання, а саме 2 роки 6 місяців.
Засуджений ОСОБА_4 має одне заохочення від 14.04.2020 року, та одне стягнення від 02.09.2020 року.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» засуджений характеризується негативно.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. При цьому вид більш м`якого покарання визначає суд, враховуючи конкретні обставини справи і невідбутий засудженим строк покарання, відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
1.відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
2.наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання.
Аналізом досліджених письмових доказів встановлено, судові витрати засудженим не відшкодовано, ставлення до цього байдуже, а також те, що за час відбування покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.
За таких обставин, засуджений ОСОБА_4 не заслуговує заміни йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а тому суд вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає.
Одночасно суд роз`яснює, що у разі, якщо засуджений також бажає щоб до нього було застосовано умовно-дострокове звільнення, він повинен мати підстави передбачені ст. 81 КК України та звернутися до суду з клопотанням про таке застосування до нього.
Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», суд, -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 14.04.2021 року.

Суддя: