Номер провадження: 11-сс/813/802/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2021, якою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру заставистроком до 12.07.2021,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 12 липня 2021 року включно.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення надані докази, які доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Слідчим суддею встановлено, що існують ризики можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, задля надання ними неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Враховано те, що на даний час ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні декількох епізодів кримінальних правопорушень, не працевлаштований, може вчиняти заходи, спрямовані на недопущення виявлення інших епізодів злочинних дій, тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:
1) слідчим суддею не враховано того факту, що підозра ОСОБА_8 необґрунтована, слідчим та прокурором не доведений жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, що свідчить про недоведеність неможливості застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою;
2) слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, перебуває у шлюбі, має постійне місце проживання, неофіційно працює водієм таксі, раніше не судимий;
3) слідчим суддею не прийнято до уваги, що за епізодом інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України тілесних ушкоджень потерпілий не отримував, ОСОБА_8 був лише водієм;
4) протоколи пред`явлення особи для впізнання оформлені неналежним чином заповнені слідчим власноруч, фотокартка підозрюваного неналежної якості, всі поняті посилались на одні й ті самі ознаки зовнішності, що свідчить про втручання та підказування органу досудового розслідування;
5) органом досудового розслідування не надано доказів неможливості обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
Посилаючись на такі доводи захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною першою ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів провадження вбачається, що Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001193 від 05.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2021 року (більш точну дату та час встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи стійку життєву позицію, спрямовану на заняття протиправною діяльністю, з метою вчинення тяжких злочинів проти власності особи, організував групу до якої залучив в якості її постійних учасників громадян України з числа своїх знайомих, а саме: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Діючи згідно раніше розробленого плану, який полягав в тому, що учасники групи на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 в нічний час під`їжджали до розважальних закладів, де підшукували потерпілих, які мали наміри зупиняти транспортні засоби, водії яких займаються приватними перевезенням, після чого один із учасників групи запропоновував потеплілому підвезти його до визначеної адреси із навмисно заниженою ціною. Після того, як потерпілий погоджувався із пропозицію та сідав в салон автомобілю учасники групи у складі ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які в цей час також знаходились в автомобілі, з метою дезорієнтації уваги потерпілого, запропонували їм вжити алкогольні напої після чого користуючись їх безпорадним станом, в наслідок вживання алкогольного напою, відкрито заволодівали майном потерпілих.
Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_10 , 10 квітня 2021 року, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 01:00 годині, перебуваючи в автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), з табличкою «Таксі», рухаючись по вул. Рішельєвській в м. Одесі, де біля будинку №21 побачили раніше невідомого їм ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого обрали невизначене майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.
В подальшому, діючи відповідно до заздалегідь розробленого протиправного плану ОСОБА_8 , виконуючи роль водія автомобіля, зупинився біля ОСОБА_13 та запропонував його підвезти до місця мешкання, на що ОСОБА_13 дав свою добровільну згоду.
Далі, ОСОБА_10 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), для подальшої дезорієнтації уваги потерпілого, запропонував останньому вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_13 погодився.
Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 разом із ОСОБА_13 , на автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), з табличкою «Таксі», направились до Олександрівського скверу в м. Одесі, де на одній із лавочок ОСОБА_10 та ОСОБА_13 почали спільно вживати алкогольний напій, а саме коньяк.
Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , повернулись до автомобілю, де ОСОБА_12 сів на переднє пасажирське сидіння, за кермом автомобілю вже перебував ОСОБА_8 та на задньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_11 , а ОСОБА_13 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння сів на заднє пасажирське сидіння.
В подальшому ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_13 в наслідок вживання алкогольного напою, на виконання задуманого, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, в той час, коли ОСОБА_13 перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), з табличкою «Таксі», діючи відкрито та усвідомлюючи, що їх дії залишаться поміченими потерпілим, з кишені його куртки та штанів відкрито викрали мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 320», в корпусі золотистого кольору, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з № НОМЕР_2 , вартістю 2700 гривень, губну гармошку в корпусі золотистого кольору, вартістю 1800 гривень, та грошові кошти в сумі 1800 гривень.
Одразу після вказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виштовхнули потерпілого із салону автомобілю та зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальний збиток у розмірі 6300 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_8 17.04.2021, керуючись корисливим мотивом направленим на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 01:00 годині, перебуваючи біля Парку культури і відпочинку ім. Максима Горького по вул. Космонавтів в м. Одесі, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після чого обрали невизначене майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.
В подальшому, діючи відповідно до заздалегідь розробленого протиправного плану ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , підійшли до ОСОБА_14 , де у відповідності до відведених їм ролей, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети, направленої на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), розпочали нібито дружню бесіду з ОСОБА_14 , намагаючись увійти в довіру.
Далі, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , увійшовши у довіру ОСОБА_14 , для подальшої дезорієнтації уваги потерпілого, запропонував останньому вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_14 погодився.
В подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , запросили ОСОБА_14 до автомобілю марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), який був неподалік припаркований від місця їх знаходження, де ОСОБА_12 сів на переднє пасажирське сидіння, за кермом автомобілю вже перебував ОСОБА_8 та на заднє пасажирське сидіння сіли ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_14 .
Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 разом із потерпілим ОСОБА_14 на автомобілі марки «Mercedes-Benz», державний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), направились до продовольчого магазину «Продукти», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів 15, де ОСОБА_10 особисто придбав алкогольний напій, коньяк та воду «Pepsi» для подальшого вживання. Далі, перебуваючи в автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), ОСОБА_10 та ОСОБА_14 спільно почали вживати алкогольний напій, коньяк.
В подальшому ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_14 в наслідок вживання алкогольного напою, на виконання задуманого, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, в той час, коли ОСОБА_14 перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), діючи відкрито та усвідомлюючи, що їх дії залишаються поміченими потерпілим, з кишені його джинсових штанів відкрито викрали мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8T», в корпусі чорного кольору, у чохлі червоного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з № НОМЕР_5 , вартістю 5000 гривень, гаманець чорного кольору з грошовими коштами в сумі 150 гривень, банківську картку «Monobank» № НОМЕР_6 , банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , надалі з шиї ОСОБА_14 , було відкрито викрадено ланцюжок, вироблений із золота 585 проби, якірного сплетіння, вагою 4 г, вартістю 5000 гривень.
Одразу після вказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виштовхнули потерпілого із салону автомобілю та зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальний збиток у розмірі 10 150 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Крім цього, 17.04.2021, ОСОБА_8 керуючись корисливим мотивом направленим на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 03:00 годині, перебуваючи в автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), з табличкою «Таксі», рухались по вул. Рішельєвській в м. Одесі, де біля проїжджій частині вулиці побачили раніше невідомого їм ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого обрали невизначене майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.
В подальшому, діючи відповідно до заздалегідь розробленого протиправного плану ОСОБА_8 , виконуючи роль водія автомобіля, зупинився біля ОСОБА_16 та запропонував його підвезти, на що ОСОБА_16 погодився та попросив підвезти його в район Аркадії в м. Одесі.
Далі, ОСОБА_10 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення мети, направленої на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), для подальшої дезорієнтації уваги потерпілого, запропонував останньому вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_16 погодився.
Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 разом із ОСОБА_16 , на автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), направились в сторону Аркадії в м. Одесі, а ОСОБА_10 та ОСОБА_16 під час руху почали спільно вживати алкогольний напій, а саме коньяк.
В подальшому ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 скориставшись безпорадним станом ОСОБА_13 в наслідок вживання алкогольного напою, на виконання задуманого, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, в той час, коли ОСОБА_16 перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), діючи відкрито та усвідомлюючи, що їх дії залишаться поміченими потерпілим, з кишені його куртки в яку він був одягнений, відкрито викрали мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A52» модель: SM-A525F, 128 Gb, IMEI1: НОМЕР_8 , IMEI2: НОМЕР_9 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Lifecell» з № НОМЕР_10 , вартістю 12500 гривень.
Одразу після вказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виштовхнули потерпілого із салону автомобілю та зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріальний збиток у розмірі 12 500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Окрім цього, 14.05.2021 ОСОБА_8 керуючись корисливим мотивом направленим на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків діючи, за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 04:30 годині, перебуваючи в автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації) з табличкою «Таксі», рухались по вул. Рішельєвській в м. Одесі, де біля проїжджій частині вулиці побачили раніше невідомого їм ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого обрали невизначене майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.
В подальшому, діючи відповідно до заздалегідь розробленого протиправного плану ОСОБА_8 виконуючи роль водія автомобіля, зупинився біля ОСОБА_17 та запропонував його підвезти, на що він погодився та сів до салону автомобілю марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 .
Далі, ОСОБА_10 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення мети, направленої на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи для подальшої дезорієнтації уваги потерпілого, запропонував останньому вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_17 погодився.
Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 разом із ОСОБА_17 , на автомобілі марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), направились в сторону вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, а ОСОБА_10 та ОСОБА_17 під час руху почали спільно вживати алкогольний напій.
В подальшому ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , знаходячись на задньому пасажирському сидінні разом із ОСОБА_17 , з метою подальшого заволодіння майном потерпілого, демонструючи зброю, а саме пістолет системи Макарова, який заздалегідь був приготовлений учасниками групи, з метою вчинення кримінального правопорушення, наніс потерпілому один удар рукояткою вказаної зброї по потиличній частині голови потерпілого, в наслідок чого останній втратив свідомість.
В подальшому, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в той час, коли ОСОБА_17 , перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Mercedes-Benz», держаний знак НОМЕР_1 (іноземної реєстрації), скориставшись безпорадним станом ОСОБА_17 , внаслідок вживання алкогольних напоїв та втрати свідомості після нанесеного удару, маючи умисел на заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, переслідуючи мету незаконного збагачення, заволоділи майном потерпілого, а саме: ланцюжком із золота 585 проби, вагою приблизно 5 грам та грошовими коштами в сумі 2500 гривень.
Одразу після вказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виштовхнули потерпілого із салону автомобілю та зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_17 , матеріальний збиток у розмірі 9500 гривень.
Таким чином, ОСОБА_8 , всупереч доводів апеляційної скарги, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
У діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та ознаки тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Мотивуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, слідчий суддя послався в ухвалі на матеріали досудового розслідування кримінального провадження, копії яких долучені до матеріалів клопотання.
Тобто, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого.
На підставі зазначеного, апеляційний суд не погоджується із доводами захисника та вважає, що надані органом досудового розслідування докази на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що вірно зазначено в ухвалі слідчого судді.

Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

В п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року, де Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Доводи захисника про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.
З тих самих підстав доводи апеляційної скарги, що протоколи пред`явлення особи для впізнання оформлені неналежним чином заповнені слідчим власноруч, фотокартка підозрюваного неналежної якості, всі поняті посилались на одні й ті самі ознаки зовнішності апеляційний суд вважає необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Водночас, колегія суддів також не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України з огляду на наступні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Погоджуючись з висновками слідчого судді щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд враховує ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому підозрюють ОСОБА_8 , вчиненого групою осіб, а також виходить з того, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, є доведеною.
В свою чергу, у своєму рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 р. Європейський Суд з прав людини у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Відповідно до п. 33 рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 г. суд вказує, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки в залежності від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язку з державою, в якому він переслідувався за законом, і його міжнародні контакти.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжких корисливих злочинів, апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги, вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 , у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду та існування ризиків ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, враховуючи положення Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини» та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_7 , що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, неофіційно працює водієм таксі, раніше не судимий не підтверджуються жодним належним доказом, не містяться в матеріалах провадження та до апеляційної скарги не надані.

Одночасно, доводи апеляційної скарги, що слідчий суддя не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд також не приймає до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , а тому не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2021 року, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.07.2021 року в межах строку досудового розслідування з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4