Справа № 183/4073/19
№ 1-кп/183/400/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 17 травня 2021 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001198 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

21 червня 2018 року приблизно о 21.00 годині неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив поблизу «Іподрому» по вул. Аеродромній с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, у вказаний час біля нього зупинився автомобіль марки «ВАЗ 2101» білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , з салону якого вийшов раніше знайомий йому немонолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своїми товаришами, з якими у нього раніше склалися неприязні відносини. Коли неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підійшов до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між останніми відбулася словесна сварка та в цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21 червня 2018 року приблизно о 21.02 годині неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на узбіччі проїжджої частини поблизу «Іподрому» по вул. Аеродромній с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар кулаком правої руки в обличчя. Потім неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обхватив руками тулуб неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та кинув останнього через себе на землю. Коли неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на землі, то неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, наніс неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще чотири удари правою ногою, взутою у кросівок, по голові, від нанесених ударів неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратив свідомість, у зв`язку з чим неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинив свої протиправні дії.

Своїми протиправними умисними діями неповнолітній ОСОБА_3 спричинив потерпілому неповнолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тілесні ушкодження у виді багаточисленних саден на голові, струсу головного мозку, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював, повністю їх підтвердив, від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. Цивільний позов не визнав, оскільки не вважає за необхідне відшкодовувати шкоду потерпілому.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що про події, які сталися за участю її сина вона дізналася майже через рік після подій, син повідомив, що не хотів, щоб вона хвилювалася, тому не розповів раніше. Зазначила, що з сином у них довірливі стосунки, син забезпечений усім необхідним для життя. Вважає, що для бійки у її сина та потерпілого була причина та вони домовились битися сам на сам.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі наступних доказів досліджених в судовому засіданні:

-показань потерпілого ОСОБА_9 про те, що 21.06.2018 року приблизно о 21.00 годині він йшов додому по АДРЕСА_2 . В цей час до нього під`їхав автомобіль, з якого вийшли хлопець на ім`я ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ще два хлопці та дівчина. Обвинувачений почав провокувати його на конфлікт, почав ображати словесно. Після чого ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком в обличчя та сказав вийти на дорогу для продовження бійки. Він злякався, що всі, хто був з обвинуваченим, можуть його побити, та погодився на пропозицію ОСОБА_3 вийти на дорогу. Між ними почалася бійка, в ході якої ОСОБА_3 підійшов до нього ззаду та кинув через себе. Він впав на землю, а обвинувачений наніс ще чотири удари ногою по голові, після чого він втратив свідомість. Через деякий час він прийшов до тями, поруч нікого не було. Прийшовши додому приклав лід до голови, але ставало гірше, він розповів батькам, що сталося та вони поїхали до лікарні, де йому встановили діагноз струс головного мозку. Зазначив, що шкода йому не відшкодована, цивільний позов підтримує повністю та просить покарати ОСОБА_3 максимально суворо;

-показань законного представника потерпілого ОСОБА_7 про те, що ввечері вона зателефонувала синові та останній їй повідомив, що йде додому. Однак він довго не приходив, тому вона почала знову йому телефонувати, однак син не відповідав. О 00.20 годині ОСОБА_9 прийшов додому весь побитий. Вночі йому стало погано, на ранок ще гірше у зв`язку з чим вони поїхали до лікарні. Цивільний позов підтримала, просила його задовольнити;

-показань свідка ОСОБА_13 про те, що він гуляв в центрі с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, до нього підійшов потерпілий та повідомив, що буде бити ОСОБА_3 через те, що останній образив його дівчину. В подальшому він повідомив ОСОБА_3 наміри потерпілого. Через деякий час до них на автомобілі під`їхав хлопець на ім`я ОСОБА_10 та вони поїхали до потерпілого. Вони вийшли з автомобілю, обвинувачений підійшов до потерпілого, спочатку вони розмовляли, а потім ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_9 . Вони домовилися битися сам на сам. Між ними відбулася бійка, потерпілий впав на землю та ОСОБА_3 від нього відійшов. Зазначив, що підтверджує, що бачив як ОСОБА_3 наносив удари ногою по голові потерпілого, коли останній лежав на землі;

-показань свідка ОСОБА_14 про те, що він від когось почув, що потерпілий збирається побити його брата ОСОБА_3 , про що повідомив останньому. Вони разом з ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , хлопцем на ім`я ОСОБА_10 та його дівчиною поїхали до потерпілого. Вони вийшли з автомобілю, обвинувачений підійшов до потерпілого, спочатку вони розмовляли, а потім вони домовилися битися сам на сам. Між ними відбулася бійка, потерпілий впав на землю, обвинувачений вдарив його по нозі. Зазначив, що підтверджує, що бачив як ОСОБА_3 наносив удари ногою по голові потерпілого, коли останній лежав на землі;

-показань свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_3 попросив відвезти його, його брата та ОСОБА_13 до потерпілого ОСОБА_9 , на що він погодився. Коли вони під`їхали до потерпілого, всі вийшли з автомобілю, він постояв декілька хвилин та поїхав;

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 22.06.2018 року відповідно до якого ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який спричинив тілесні ушкодження її синові ОСОБА_9 (а.п. 202);

-довідки КЗ «Новомосковська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 22.06.2018 року відповідно до якої діагноз, встановлений ОСОБА_9 закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (а.п. 203);

-виписки з історії хвороби ОСОБА_9 відповідно до якої, діагноз встановлений потерпілому - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, численні садна м`яких тканин голови (а.п. 204);

-висновку експерта № 230/Е від 10.05.2019 року відповідно до якого при експертизі потерпілого встановлені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з багаточисленними саднами на голові, струс головного мозку, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на строк, перевищуючий 21 день. Усі знайдені тілесні ушкодження заподіяні тупими твердими предметами (предметом), можливо стверджувати, що вони могли утворитися внаслідок ударів кулаком руки, ударів ногою. Усі тілесні ушкодження були спричинені 21.06.2018 року (а.п. 205-206);

-речового доказу у виді CD-диску з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження (а.п. 207);

-протоколу огляду диску з відеозаписом від 16.04.2019 року в ході проведення якого було переглянуто відеозапис, який в подальшому було відтворено в судовому засіданні, на якому зафіксовано як ОСОБА_3 спричиняє тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 (а.п. 208, 209);

-протоколу проведення слідчого експерименту від 13.06.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , в присутності законного представника потерпілого ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_6 , в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_9 розказав і показав як 21.06.2018 року ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження (а.п. 210-215);

-висновку експерта № 332/Е від 27.06.2019 року відповідно до якого усі тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_9 могли утворитися при механізмі, вказаному потерпілим в ході проведення слідчого експерименту (а.п. 216-217).

Всі вище перелічені докази, суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного, та є беззаперечними для визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що він вину визнав повністю, раніше не судимий, за місцем мешкання та навчання характеризується позитивно, на обліках у лікарів не перебуває.

Також судом враховується досудова доповідь, складена представником персоналу Новомосковського МРВ філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_16 , відносно ОСОБА_3 відповідно до якої орган пробації вважає, що ОСОБА_3 виявляє низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, тому його виправлення можливе без призначення покарання у виді позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає вчинення злочину неповнолітнім.

Суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання твердження обвинуваченого про щире каяття, оскільки останній не вчинив жодних дій, які б вказували на його каяття, жодним чином не намагався відшкодувати шкоду, спричинену потерпілому, вважаючи, що в цьому немає ніякої потреби, оскільки пройшов значний проміжок часу.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Разом з тим, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений законом до категорії нетяжких, легковажно поставився до настання можливих наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та залишення останнього наодинці без свідомості після вчинення злочину, думка неповнолітнього потерпілого та його законного представника про призначення ОСОБА_3 максимально суворого покарання, а також те, що ОСОБА_3 , суспільно-корисною працею не займається, оскільки суду не надано підтвердження його офіційного працевлаштування, шкоду, заподіяну його протиправними діями потерпілому не відшкодував, проявляв свою зухвалу поведінку в ході всього судового розгляду, явно не розуміючи, що скоїв злочин та повинен нести за це відповідальність, жодним чином не намагався улагодити конфлікт з потерпілим, лише неодноразово зазначав, що для відшкодування шкоди потерпілому немає жодної причини, оскільки пройшов значний проміжок часу.

Тому, керуючись ст. ст. 50, 98 КК України, виходячи з поняття покарання та його мети, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання неможливе, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту на максимальний строк, з урахуванням вимог ст. 101 КК України, та відсутності підстав для застосування ст. ст. 69, 75, 104 КК України.

У даному кримінальному провадженні законним представником потерпілого ОСОБА_7 , в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 солідарно на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 50 000 гривень та витрат на правовому допомогу у сумі 18 000 гривень.
Так, судом встановлено, що саме діями обвинуваченого ОСОБА_3 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 спричинено моральну шкоду, яка полягає у наступному.
Вирішуючи питання моральної шкоди, суд враховує доведеність вини ОСОБА_3 в обсязі обвинувачення, враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, завданих в наслідок протиправних дій ОСОБА_3 , стан здоров`я потерпілого та можливість його відновлення, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках: порушення звичайного способу життя через необхідність часто відвідувати медичні заклади, у зв`язку із спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень, у нього значно погіршився зір, часто турбують головні болі, він відчуває приниження в очах однолітків, оскільки відео, на якому було зафіксовано побиття потерпілого було поширено у мережі Інтернет, та яке переглянули усі його однолітки. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду спричинену потерпілому в сумі 50 000 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.

Частиною 1 статті 34 ЦК України визначено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин будучи неповнолітнім, у віці 16 років, на момент винесення вироку ОСОБА_3 вже виповнилося 19 років, тобто останній має повну цивільну дієздатність та повинен самостійно відшкодовувати шкоду на загальних підставах, тому цивільний позов в частині солідарного стягнення моральної шкоди з ОСОБА_17 та ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Крім того, згідно з положеннями статті 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Враховуючи те, що законним представником потерпілого не додано до позову документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо), а також не додано жодного документа, оформленого у встановленому законом порядку, що свідчить про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цивільного позову в частині стягнення витрат на правовому допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком 45 (сорок п`ять) діб.
Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: CD-диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_7 , в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 солідарно на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 50 000 гривень та витрат на правовому допомогу у сумі 18 000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити ОСОБА_3 та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1