Справа № 331/1222/21
Провадження № 1-кп/331/332/2021
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
про повернення обвинувального акту прокурору
14 травня 2021 р. м.Запоріжжя
Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
с.Богатир Великоновосілківського району Донецької області, українки, громадянки
України, освіта вища, заміжньої, приватний підприємець, яка зареєстрована в
АДРЕСА_1 , і проживає за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше не засудженої,
- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України,
в с т а н о в и в:
До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшло кримінальне провадження з обвину-вальним актом відносно ОСОБА_9 за ознаками вчинення кримінального правопо-рушення, передбаченого ст.190 ч.3 КК України.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття або зупинення провадження у справі відсутні, кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м.Запоріжжя, просить призначити судовий розгляд, справу розглядати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.
Потерпіла ОСОБА_10 та представник потерпілої підтримали думку прокурора.
Захисник ОСОБА_11 та обвинувачена ОСОБА_9 вважають можливим призна-чити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призна-чення судового розгляду кримінального провадження, суд вважає, що обвинувальний акт в зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням,
яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завер-
шується досудове розслідування.
Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, такі відомості:
п.5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встанов-
еними, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
п.9) дату та місце його складення та затвердження.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до
положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, це подія злочину, фор-
ма вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої правопо-
Статтею 91 ч.1 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримі-
нального правопорушення;
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування зако-нодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини та основопо-ложних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопору-шення має бути негайно й детально проінформований, зрозумілою для нього мовою, про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлума-чить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинува-чення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту дове-дення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» № 9783/82 п.79).
Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп.«b» п.3 ст.6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47), тобто неконкретність та незрозумілість обвинувачення є порушенням п.«а» ч.3 ст.6 Європейської конвенції з прав людини та права особи на захист.
Також, у справі «Barbera Messegu and Jabardo v .Spain» від 06.12.1988 року( п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного («Barbera Messegu and Jabardo v.Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, р.33, 77).
Статтею 7 КПК України визначаються загальні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримі-нального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно з частиною 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримі-нального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Вказані положення національного законодавства відповідають практиці Європейського суду з прав людини, згідно до якої, презумпція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому, навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату. Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (п.88 «Нестак проти Словаччини», п.66 «Гарицкі проти Польщі»).
З огляду на зміст обвинувального акту, його автором фактично викладене обвинувачення, висунуте особі, яка зазначена як ОСОБА_12 , а саме: « ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, отримав від невстановлених досудовим розслідуванням осіб,…», «Реалізуючи свій злочинний намір для використання завідомо підроблених документів, 12.05.2017 року, приблизно у перші половині робочого дня, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , з метою шахрайського заволодіння…», « ОСОБА_12 , використовуючи завідомо підроблені документи,.., та вчинення подальших правочинів на користь обізнаної в його діях ОСОБА_9 », та інше.
Констатація в обвинувальному акті факту причетності ОСОБА_12 до вчинення злочину грубо порушує передбачені ст.7 КПК України загальні засади кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Диспозицією ч.1 ст.190 КК України передбачена відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Частиною 3 цієї статті передбачена відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах.
Об`єктивна сторона виражається у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.
Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом, корисливими мотивами та метою.
Аналізуючи зміст обвинувального акту, суд вважає, що він містить суперечливу інфор-мацію, не містить викладення об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_9 злочину (шляхом обману чи зловживання довірою, які мотиви та мета вчинення злочину саме ОСОБА_9 , а не особою, зазначеною як ОСОБА_12 ), прізвище обвинуваченої в окремих випадках зазначено як «Богословська», тобто інша особа.
Враховуючи викладене, суд вважає, що формулювання обвинувачення викладено не конк-
ретно, містить суттєві протиріччя, що позбавляє обвинувачену мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп.«b» п.3 ст.6 Конвенції.
Відповідно до ст.109 ч.2 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування пови-
1)номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування,
а також час її проведення;
2)реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3)вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Аналізуючи Реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, суд вважає, що Реєстр не відповідає вимогам КПК України, оскільки не зазначені обов`яз-кові реквізити процесуальних дій, до заходів забезпечення кримінального провадження слідчим віднесено лише інформацію щодо запобіжного заходу (перелік видів заходів забезпечення кримінального провадження міститься в ст.131 КПК України).
У підготовчому провадженні суд не вирішує питання про доведеність вини обвинуваченої, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, але завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
На думку суду наведені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального право-порушення та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_9 є суперечливими, не конкретними, що перешкоджає реалізації права обвинуваченої на захист та може вплинути на результати розгляду справи по суті, обвинувачення побудоване без належної конкретизації, не розкриваючи об`єктивну та суб`єктивну сторони інкримінованого обвинуваченій злочину.
Відповідно до ч.3 п.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: 3) повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно наказу Генерального прокурора України № 40 від 17.02.2021 р., а також відповідно до п.4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.02.2019 р. № 113-ІХ, днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15 березня 2021 року.
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні затверджений прокурором За-
порізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_14 .
Враховуючи викладене, суд вважає, що вищенаведені обставини свідчать про невідповід-
ність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, про невідповідність Реєстру матеріалів
досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України, в зв`язку з чим обвинувальний акт підля-
гає поверненню прокурору Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя.
Враховуючи, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недо-
ліків, в теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою
та призначенням судового розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.314 КПК України, суд у х в а л и в:
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_19