Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2173/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 24 травня 2021 року з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2021 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів до 24 травня 2021 року з визначенням розміру застави.

Своє рішення суд обґрунтував тяжкістю та характером злочину, даними про особу обвинуваченого та наявністю ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінальне правопорушення, який на даний час продовжує існувати.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

У випадку неможливості зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить зменшити ОСОБА_6 розмір застави та визначити розмір застави двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб - 45400 грн.

Вказує, що суд не взяв до уваги, те що обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться під вартою вже більше 2 місяців, має постійне місце проживання, працює будівельником, на його утриманні перебуває двоє дітей, проживає в цивільному шлюбі з дружиною. За необхідності він може відшкодувати матеріальну та моральну шкоду завдану злочином.

Також, зазначає, що суд першої інстанції визначив заставу у розмірі 131340 грн., яка є завідомо непомірною для обвинуваченого.

На його думку, ризики, передбачені ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведені, а продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 є невиправданим.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає що, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 25 березня 2021 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Колегія суддів враховує і серйозність звинувачення та суворість передбаченого покарання, в разі доведеності вини ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з застосуванням насильства за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 1 ст. 122 КК України та відбував покарання в місцях позбавлення волі, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі засудження, обставин та характеру кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, вказує на обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу такого як домашній арешт чи застава в запропонованому захистом розмірі з метою запобігання ризику, передбаченому п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ці обставини та дані про особу підозрюваного на переконання колегії суддів свідчать про наявність реального, а не ілюзорного ризику продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_6 , який з огляду на хронологію притягнення до кримінальної відповідальності не тільки не ставав на шлях виправлення, а навпаки продовжував вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення через незначний час після відбуття покарання, в тому числі і у даній справ він підозрюється у вчиненні умисного, насильницького кримінального правопорушення через п`ять місяців після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів.

Наявність на утриманні у підозрюваного сім`ї, утриманців не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, чи визначення йому застави як альтернативного заходу у мінімальному розмірі, оскільки наявність у нього сім`ї та дітей згідно до підозр не стримали його від протиправної, неконтрольованої поведінки, а тому ці обставини не зможуть гарантувати, що він не продовжить вчиняти злочини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, винесена у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 24 травня 2021 року з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: