Справа № 946/3754/20
Провадження № 1-кс/946/2383/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянин України, росіянина, з середньотехнічною освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 22.12.2005 року Ізмаїльським міскрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;
- 26.10.2006 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 14.09.2011 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
- 18.06.2012 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 23.03.2015 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003144 від 07.09.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України;
- 27.06.2015 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000946 від 15.04.2015 за ч. 2 ст. 190 КК України;
- 16,07.2015 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001340 від 01.06.2015 за ч. 2 ст. 190, ч, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України;
- 31.08.2015 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001968 від 07.08.2015 за ч. 2 ст. 190 КК України;
- 31.08.2015 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002037 від 15.08.2015 за ч. 2 ст. 190 КК України;
- 30.09.2015 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001558 від 28.06.2015 за ч. 2 ст. 185 КК України;
- 28.09.2018 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001706 від 04.07.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України;
- 30.01.2019 до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано для розгляду по суті обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000139 від 16.01.2019 за ч. 2 ст. 190 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 02 серпня 2021 року.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, в обґрунтування обрання запобіжного заходу обвинуваченому покладається необхідність запобігання спробам вчинити інші кримінальні правопорушення, також зазначає що з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватись від слідства та суду, продовжити злочинну діяльність, а тому вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав своє клопотання в повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, у вигляді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені. Обвинувачений не переховувався від суду, на всі судові засідання по іншим справам ходив. Обвинувачений не працює та не навчається, бо вже рік та два місяці тримається під вартою. Лише тяжкість можливого покарання не може бути підставою для тримання під вартою. ОСОБА_4 визнає свою провину, однак заперечує проти обраної кваліфікації, так як майно було отримано ним шахрайським шляхом. Обвинувачений зазначив, що більше не буде вчиняти злочинів.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, суддя доходить наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2021 року по справі № 946/3754/20 за розглядом кримінального провадження № 0000679, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 02 серпня 2021 року.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не надається за можливе.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактне. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-ІХ).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

В ході судового засідання прокурор зазначив про наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 зазначив на необхідності запобігти спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення

Ризики, на наявності яких наголошують прокурор на даний момент не зникли.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - за ознаками грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, окрім того на теперішній час на розгляді в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_4 , що свідчить про те, що останній, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, чим підтверджується наявність ризиків вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про неможливість запобігання зазначеному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Суддя дійшов до висновку про наявність ризику переховуватися від органів суду. Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_4 запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, поруки чи домашнього арешту через можливість останнього ухилитись від суду, з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру.

Також підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності (22.12.2005 року Ізмаїльським міскрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки; 26.10.2006 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; 14.09.2011 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 18.06.2012 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний/обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави судді вважати, що підозрюваний/обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний/обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

З вказаного вище вбачається, що застосування до обвинувачений більш м`якого запобіжного заходу неможливе, так як може не запобігти ризикам вчинення нових злочинів, переховування від суду.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Вирішуючи питання про продовження застосування до обвинувачений запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Враховуючи, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за рішенням суду, з огляду на підтвердження викладених вище ризиків, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, суддя приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачений, а тому вважає за можливе та необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у обвинуваченого судимостей, та те, що запобіжний захід ОСОБА_4 обирався на досудовому розслідуванні, крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177,178,183,194,314,331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 19 вересня 2021 року.

Ухвала щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 припиняє свою дію 19 вересня 2021 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» - для виконання, прокурору Ізмаїльської окружної прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику - до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошено 23.07.2020р. о 08:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1