Провадження № 1-кп/643/692/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 Московський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005375 від 26.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженця м.Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року до трьох років позбавлення волі, (вирок виконано не було), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України ,-
встановив:
26.09.2018 приблизно о 14:30 у ОСОБА_5 , перебуваючого в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння біля парковки, що розташована поблизу КП «Харківпарксервіс» за адресою: м.Харків. вул. Владислава Зубенко. 44-А, на грунті неприязних відносин між ним та його знайомим ОСОБА_6 виник конфлікт, з приводу нерівномірного розподілу отриманих коштів за раніше зданий металобрухт. Далі, відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_6 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на позбавлення його життя, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, і бажаючи діяти саме таким чином, взяв в праву руку невстановлений під час досудового розслідування ніж господарсько-побутового призначення, після чого, з метою позбавлення життя ОСОБА_6 та бажаючи настання смерті останнього, діючи умисно та цілеспрямовано, утримуючи столовий ніж в правій руці зі значною силою наніс 2 удари клинком ножу в життєво важливі органи потерпілого ОСОБА_6 , а саме в живіт та грудну клітину справа. Далі, ОСОБА_6 , схопившись лівою рукою за живіт, правою рукою схопив ОСОБА_5 за обличчя та відштовхнув від себе останнього, з метою уникнути отримання інших ножових поранень. В цей час, ОСОБА_5 , тримаючи вищевказаний ніж у правій руці, навідліг наніс потерпілому ОСОБА_6 клинком ножу один удар в область грудної клітини зліва.
Після спричинення вказаних ножових поранень потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , вважаючи, що він вчинив всі дії, які необхідні для доведення свого злочинного умислу, спрямованого на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_6 до кінця, залишив місце вчинення кримінального правопорушення. Однак, кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме внаслідок виявлення потерпілого ОСОБА_6 , з ножовими пораненнями, перехожими громадянами та своєчасного доставляння останнього до ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України»» та надання медичної допомоги, в результаті чого життя потерпілого ОСОБА_6 було збережено.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 09/1743-С/2018 від 19.10.2018 спричинено проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа з пораненням міжреберної артерії, правої легені; проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізним пораненням печінки, що за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, згідно п.п.2.1.1.а. 2.1.3.Й.К, «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995; непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п.2.3.1.а. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, але не оспорював факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, та пояснив, що 25.09.2018 р. ввечорі він разом з ОСОБА_7 зустріли потерпілого ОСОБА_6 , який попросив їх допомогти нести металобрухт, за що вони отримають гроші, на що вони погодились, так і познайомились. Коли вони разом прийшли на пункт прийому металобрухту, в рахунок сплати за металобрухт охоронець дав їм пляшку грам триста алкоголю, та сказав, що вранці прийде начальник та віддасть гроші за металобрухт. Вони разом розпили алкоголь, потім його товариш пішов, а він разом з ОСОБА_6 залишились ночувати в приміщенні прийому металобрухту. Вранці прийшом приймальник металобрухту та віддав їм десь 200 грн. Конфлікт з ОСОБА_6 починався ще під час розпиття алкоголю. Наступного дня 26.09.2018 р. він з ОСОБА_6 пішли ще в одне місце, де знаходився металобрухт. Потерпілий поліз до погреба та попросив у нього телефон, щоб підсвітити. З погреба потерпілий дістав якийсь ніж та провід. Він поклав ніж в кульок, а потерпілий його телефон поклав в карман. Потерпілий його повів ще в якесь місце, після чого вже почався конфлікт. Обвинувачений наголошував, що лише захищався, так як потерпілий є чоловіком більшої статури, крім того забрав у нього мобільний телефон, який не збирався повертати та погрожував вдарити його кувалдою, яка була у нього в рюкзаку. В зв`язку з чим виникла спочатку сварка, яка перейшла в бійку, під час якої потерпілий наніс йому удар в обличчя та по голові, і захищаючись від потерпілого, він дістав з пакета ніж та наніс потерпілому удари ножем в область тулубу. Обвинувачений пояснив, що нанесення ножових поранень було виключно самообороною від потерпілого, оскільки він хвилювався за своє здоров`я, через те, що у нього була трепанація черепа, а потерпілий його почав бити по голові. Після спричинення поранень потерпілий відійшов в сторону та кинув йому його телефон. Після скоєного він не розумів, які ушкодження наніс потерпілому, перелякався та втік.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_5 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення - доведеною.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України підтверджується наступними доказами:
-протоколом додаткового допиту потерпілого від 09.10.2018 р, протоколом одночасного допиту осіб від 12.10.2018 р. (в частині показів потерпілого), які оголошувались у судовому засіданні, що не суперечить позиції Верховного суду (постанова від 10.12.2020 р. справа 766/16534/17), згідно якого потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 25.09.2018 р. ввечорі він пішов шукати металобрухт в районі магазина «Океан», на вул. К.Уборевича, в районі кола тролейбуса, якого вже немає і знаходиться кафе «Леон». Одягнутий він був в синю куртку, джинси темно-синього кольору, кросівки коричневого кольору, на голові камуфляжна кепка, та при ньому був рюкзак чорного кольору з червоними вставками, в якому знаходилась кувалда з дерев`яною ручкою. На це місце він прийшов десь о 20-21.00 год., перед цим випив грам 400 горілки, але на ногах тримався та розумів, що відбувається навколо. До нього підійшли двоє хлопців, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вони познайомились, та вирішили, якщо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 допоможуть донести швейлер, який був десь кілограм 30, до відповідного пункту прийому, то він з ними поділиться. Після чого вони понести швейлер на нічний пункт прийому металобрухту. Десь о 24-00 год. з 25 на 26.09.2018 р., коли вони з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прийшли на пункт прийому в районі 8 хлібзаводу, там був охоронець, який сказав, що господаря немає та гроші можливо отримати тільки вранці, і пустив їх в своє приміщення, де вони залишились до ранку. З охоронцем вони пили горілку, він дав їм в борг, на скільки він пам`ятає, 2 бутилки горілки, а розрахуватись вони повинні були після того як здадуть металобрухт. Вранці прокинулись десь о 06.30-7.00 год. ОСОБА_8 вже не було, залишився ОСОБА_9 . Біля 8.00 год. Прийшов господар пункту та віддав їм десь 200 грн. за металобрухт. Потім він з ОСОБА_9 пішли на ринок біля ТРК «Україна», купили спиртні напої, потім до аптеки, де він купив собі «Набуфен», а ОСОБА_10 . Він зробив собі ін`єкцію, далі події пам`ятає частково. Пам`ятає, що у них з ОСОБА_9 виник конфлікт стосовно грошей. Потім вони гуляли на Салтовці. він вирішив піти до-дому. Шли вони з ОСОБА_9 біля парковки, що розташована нижче проїзжої частини пр. Тракторобудівників в м. Харкові. Денис йому пред`являв претензії, що йому дали мало грошей. Це відбувалось біля 13- 14.00 год. Він продовжував йти до-дому, а ОСОБА_9 йшов за ним. Пройшовши парковку, вони піднялись на пригорок, де ріс великий кущ. Вони зайшли за кущ і раптово ОСОБА_9 , знаходячись від нього зправа. вдарив його правою рукою в живіт, він відчув біль та повернувся до ОСОБА_9 обличчям, після чого ОСОБА_9 наніс йому ще один удар правою рукою в живіт, він побачив у ОСОБА_9 ніж. Денис знову замахнувся на нього, але він схопив ОСОБА_9 за обличчя та відштовхнув від себе. Коли він відштовхував ОСОБА_9 від себе, ОСОБА_9 наніс йому ще один удар в праву частину грудної клітини. Він кинув на землю якісь гроші, почав бігти на трасу, зупиняти автомобілі та втратив свідомість. Опинився він у лікарні. Денис напав на нього, де ОСОБА_9 взяв ніж він не знає.;
-показами свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні показав, що є знайомим ОСОБА_12 . Якось восени, рік він не пам`ятає, зустрівся з ОСОБА_9 , спілкувались, ОСОБА_9 просив з`їздити з ним по справах. Зустріли потерпілого, допомогли нести потерпілому металобрухт на пункт прийому, потім випивали разом, а пізніше він поїхав до-дому. Під час. коли випивали, потерпілий провокував конфлікт. На пункті прийому грошей не було. Ножа у ОСОБА_13 він не бачив.;
-випискою з медичної карти амбулаторного хворого № 187, згідно якої ОСОБА_5 о 01-20 перебував в стані наркотичного та алкогольного сп`яніння:
-протоколом огляду місця події від 26.09.2018 року в квартирі АДРЕСА_2 , в ході якого вилучено: мастерка (куртка) червоного кольору, кофта сірого кольору, кросівки чорного кольору, кепка (бейсболка) червоного кольору, паспорт на ім`я ОСОБА_5 джинси;
-протоколом огляду місця події від 26.09.2018 р. (місцевості поблизу КП «Харківпассервіс»);
-висновком експертизи експерта-цитолога ОСОБА_14 відділення судово-медчної цитології обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я ХОДА № 15/№946-С/2018 від 26.10.2018 року, з якого вбачається, що згідно ксерокопії довідки №5429 від 04.10.2018 року, виданої Інститутом загальної та невідкладної хірургії ім. В.Т.Зайцева Національної академії медичних наук України, кров громадянина ОСОБА_6 відноситься до групи А (II) з ізогемаглютиніном анти-В.
В результаті проведення судово-медичної експертизи пари чоловічих кросівок (об`єкти №№1-10), вилучених при проведенні огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 . за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено наступне: в об`єкті №1 знайдені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлений антиген А. Таким чином, враховуючи результати досліджень, можна припустити, що сліди крові у даному об`єкті можуть походити від будь-якої людини з груповою приналежністю А (II) з ізогемаглютинином анти-В, у тому числі і від потерпілого громадянина ОСОБА_6
-висновком експертизи № 14/857-С/18 від 17.10.2018 року, згідно якої на спортивній кофті (об`єкт№4) підозрюваного ОСОБА_5 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від гр-на ОСОБА_6 не виключається, оскільки згідно ксерокопії довідки № 5429 від 04.10.2018 року « ІНФОРМАЦІЯ_2 », група крові ОСОБА_6 - А (ІІ).
- висновком експертизи № 14/860-С/18 від 17.10.2018 року, згідно якої на кепці (об`єкт№3) підозрюваного ОСОБА_5 , знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В, походження якої від гр-на ОСОБА_6 не виключається, оскільки згідно ксерокопії довідки № 5429 від 04.10.2018 року « ІНФОРМАЦІЯ_2 », група крові ОСОБА_6 - А (II).
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2018 р., проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_5 в присутності понятих: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , згідно якого ОСОБА_5 пояснив, що потерпілий наніс йому удар кулаком та він був вимушений захищатись та наніс один-два удари ножем в передню частину тулубу потерпілого:
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.10.2018 р., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 в присутності понятих: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , згідно якого ОСОБА_6 пояснив, що 26.09.2018 року ОСОБА_5 наніс йому три ножові поранення в область тулубу;
-висновком судово-медичного експерта ОСОБА_19 відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб бюро судово-медичної експертизи управління охорони здоров`я ХОДА № 09-1743-с/2018 від 19.10.2018 р., згідно якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа з пораненням міжреберної артерії, правої легені; проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізним пораненням печінки; непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва; з розвитком правобічного гемотораксу, медіастинальної гематоми, гемоперитонеуму та геморагічного шоку.
Ці ушкодження могли виникнути від трьох дій гострого предмета володіючого колюче-ріжучими властивостями і могли бути отримані в строк вказаний в медичній документації. Взаємо розташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень, могло бути будь-яким за умови можливості виникнення їх за механізмом та доступності локалізації тілесних ушкоджень - дії травмуючого предмета. Згідно з протоколу операцій: рана грудної клітки справа - напрямок раневого каналу: від низу до верху, спереду назад, зовні всередину і в ІІІ міжребер`ї проникає в плевральну порожнину: рана грудної клітини зліва - при ревізії: напрямок раневого каналу: від низу до верху, спереду назад, зліва направо і сліпо закінчується в межах підшкірної клітковини: рана живота - при ревізії напрямок раневого каналу - зверху вниз, спереду-назад, справа наліво і проникає в черевну порожнину. Не можна виключити можливість здійснювання потерпілим ОСОБА_6 після заподіяння йому тілесних ушкоджень, самостійних дій по мірі наростання клінічної симптоматики і тяжкості стану.
За ступенем тяжкості: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа з пораненням міжреберної артерії, правої легені та проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізним пораненням печінки належить до тяжких тілесних пошкоджень, за критерієм небезпеки для життя, згідно п.п. 2.1.1а .2.1.3 й,к «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95р.:
Непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад б-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня) , згідно п.п.2.3.1.а ,2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 р.;
Показання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , дані ними в протоколах проведення слідчих експериментів від 17.10.2018р.. в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
- висновком експерта № 1507 від 25.10.2018 р. згідно якого на поверхні мобільного телефону фірми Самсунг чорного кольору слідів рук не виявлено;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2018 року, потерпілий ОСОБА_6 впізнав чоловіка на фото № 2, який наніс йому ножові поранення 26.09.2018 року за рисами обличчя та відповідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2018 року, на фотознімку № 2 зображений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ;
-протоколами огляду речей від 09.10.2018 р. та 12.10.2018 р.;
-відеозаписом від 26.09.2018 р., що міститься на диску.
Захисник обвинуваченого -адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений вважали кваліфікацію кримінального правопорушення невірною, оскільки під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту були зібрані докази, що свідчать про наявність в протиправних діях ОСОБА_5 складу іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони. В обгрунтування своєї позиції посилались на те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникала сварка, в ході якої вони завдавали один одному тілесних ушкоджень. Обвинувачений ОСОБА_5 зазнав посягання з боку ОСОБА_6 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю і не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди нападнику, використав ніж.
Такі дії Ковтуна означають, що у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.
За таких обставин висновок органу досудового слідства, про те, що мотивом дій ОСОБА_5 були особисті неприязні стосунки, які виникли під час сварки, не можна визнати обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.
ОСОБА_5 не бажав настання смерті потерпілого та при призначенні покарання захисник просив суд врахувати данні про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Доводи сторони захисту про те, що в діях обвинуваченого має місце перевищення меж необхідної оборони, і його дії слід кваліфікувати заст. 124 КК України об`єктивними доказами не доведені, в зв`язку з чим, висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Показання обвинуваченого в тій частині, що в його діях мала місце необхідна оборона, суд оцінює критично і розцінює їх як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинений злочин, так як зазначені показання спростовуються вищенаведеними доказами.
Суд вважає, шо стороною захисту не надано доказів, які б підтвердили версію обвинуваченого щодо того, що він діяв у стані необхідної оборони і які б спростовували висновки суду.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-1743-с/2018 від 19.10.2018 р., у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: проникаюче колото- різане поранення грудної клітки справа з пораненням міжреберної артерії, правої легені; проникаюче колото-різане поранення живота з наскрізним пораненням печінки; непроникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва; з розвитком правобічного гемотораксу, медіастинальної гематоми, гемоперитонеуму та геморагічного шоку.
Зважаючи на напрямок та силу нанесення тілесних ушкоджень, суд приходить до висновку, що обвинувачений мав умисел на спричинення смерті потерпілого, завдаючи удари ножем в життєво важливі органи останнього.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, після нанесення даних тілесних ушкоджень, останній покинув місце злочину, позбавився знаряддя злочину, що свідчить про те, що його умисел був направлений на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_6 .
Також обвинувачений та захисник посилались на те, що у ОСОБА_5 були тілесні ушкодження, які були нанесені ОСОБА_6 в результаті сутички між ними, що, на їх думку, підтверджує наявність саме необхідної оборони зі сторони ОСОБА_5 .
Але, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що злочин не було доведено до кінця саме через опір потерпілого, який не заперечував, що він відштовхнув рукою в обличчя обвинуваченого від себе після нанесення йому ударів ножем.
Захисник у судовому засіданні просив суд звернути увагу на недопустимість протоколів допиту потерпілого та зазначив, що у разі, якщо вирок грунтується виключно або вирішальною мірою на показаннях особи, яку обвинувачений не мав можливості допитати або вимагати, щоб її допитали під час досудового слідства та судового розгляду, права сторони захисту обмежуються такою мірою, яка є несумісною з гарантіями, передбаченими статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стосовно протоколів допиту потерпілого суд зазначає, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Проблемні питання неможливості допиту свідків у судовому засіданні врегульовані у рішенні ЄСПЛ у справі № 6293/04 «Мірілашвілі проти Росії» від 11.12.08 р. Так. відповідно до п. 214 ЄС ПЛ не вбачає порушень Конвенції в тому випадку, коли судом вжито всіх заходів, скерованих на виклик свідків. У п. 217 цього рішення зазначається, що національні суди .мають право брати до уваги показання свідків при виконанні таких умов: 1. Вжиття максимальних заходів для забезпечення явки свідків до суду; 2. підтвердження показань свідків іншими доказами; 3. Відсутність свідка через поважну причину.
У рішенні від 18.12.2008 р. по справі «Луценко проти України» ЄСПЛ зазначив, що неможливість забезпечення присутності свідка в судовому засіданні сама по собі не означає, в автономному значенні цього терміну, необхідності припинення судового переслідування. У такій ситуації національні суди можуть, за умови дотримання прав захисту, врахувати показання, здобуті під час досудового розслідування, - зокрема, якщо суди встановлять, що ці показання підтверджуються іншими наявними у них доказами. Така практика є прийнятною і у випадку, який стосується цього кримінального провадження, а саме у ситуації зі смертю потерпілого, що є очевидною поважною причиною неможливості його допиту під час судового розгляду. Отже, суди при розгляді кримінальних проваджень можуть враховувати показання осіб, надані під час досудового розслідування, за умови, що вказані показання є єдиним чи вирішальним доказом. Крім того, під час досудового розслідування обвинувачений мав можливість ставити свої запитання до потерпілого під час очної ставки між ними. Відповідно до відомостей протоколу очної ставки потерпілий стверджував, що не забирав телефон у ОСОБА_5 , не погрожував йому, ножові поранення ОСОБА_5 наніс йому знаходячись зправа, а після нанесення другого удару він схопив ОСОБА_9 за обличчя та відштовхнув від себе. Повторних клопотань від обвинуваченого та захисника щодо додаткового проведення очних ставок з метою доведення невинуватості у вчиненні злочину, матеріали кримінального провадження не містять.
Посилання обвинуваченого на здійснення щодо нього психологічного тиску під час досудового слідства посадовими особами працівників правоохоронних органів, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки дії вказаних посадових осіб ні під час досудового слідства, ні на стадії підготовчого судового провадження, обвинуваченим не оскаржувались.
На підставі аналізу матеріалів справи, показів обвинуваченого, потерпілого, інших доказів у їх сукупності, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України .
При призначенні покарання суд у відповідності зі ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого.
У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбаченими ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року до трьох років позбавлення волі, (вирок виконано не було), за висновком судово-психіатричної експертизи № 782 від 22.10.2018 року ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю, синдрому залежності внаслідок вживання опіоїдів. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення ОСОБА_5 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної та наркотичної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_5 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Посилання ОСОБА_5 на те, що висновок судово-психіатричної експертизи повинен бути виключений з числа доказів, оскільки проведений з порушеннями, суд не бере до уваги, через те, що експертиза проводилась на підставі документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, в їх сукупності. Крім того, експерти попереджались про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України. Будь-яких клопотань стосовно проведення повторних експертиз учасниками кримінального провадження не заявлялось.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь його суспільної небезпеки, дані про його особу, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, ставлення до скоєного, та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Суд при призначенні покарання не враховує вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2013 року, оскільки до теперішнього часу вирок виконаний не був та у відповідності до ст. 80 КК України закінчились строки давності виконання обвинувального вироку.
Строк відбування покарання обвинуваченого, суд вважає правильним рахувати з моменту його затримання, а саме з 26.09.2018 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Відповідно до ч. 1.2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.
Цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди в сумі 8422,12 гривен та моральної шкоди в розмірі 150 000 гривен підлягає залишенню без розгляду, оскільки потерпілий ОСОБА_6 помер.
Цивільний позов прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім..В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України» про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 17799,29 гривен підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалами слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2018 р. накладені арешти на наступне майно: дві пляшки горілки «Фінляндія» та один слабоалкогольний напій «Гараж», кепку з тканини з камуфляжним візерунком, мобільний телефон Самсунг чорного кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 , мастерку (куртку) червоного кольору, кофту сірого кольору, кросівки чорного кольору, кепку (бейсболку) червоного кольору, джинси синього кольору, які суд вважає необхідним скасувати.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені судові витрати пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України№1507 від 25.10.2018 року в розмірі 2288 гривен.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України
На підставі викладеного, керуючись ст .ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
У ХВАЛИ В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 26.09.2018 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ДУ «Інституту загальної та невідкладної хірургії ім..В.Т. Зайцева Національної академії медичних наук України » витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 17799,29 гривен.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи Харківським НДЕКЦ МВС України№1507 від 25.10.2018 року в розмірі 2288 гривен.
Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2018 р.. на наступне майно: дві пляшки горілки «Фінляндія» та один слабоалкогольний напій «Гараж», кепку з тканини з камуфляжним візерунком, мобільний телефон Самсунг чорного кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 , мастерку (куртку) червоного кольору, кофту сірого кольору, кросівки чорного кольору, кепку (бейсболку) червоного кольору, джинси синього кольору,- скасувати.
Речові докази по справі:
-DVD-R диск з відеозаписом від 26.09.2018 року наданих ФОП ОСОБА_20 «Муніципальна парковка», що розташована за адресою: м.Харків, вул.В.Зубенко,44-А - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
- мастерку (куртку) червоного кольору, кофту сірого кольору, кросівки чорного кольору, кепку (бейсболку) червоного кольору, джинси синього кольору, мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору, ІМЕІ - НОМЕР_1 , вилучені під час проведення огляду місця події 26.09.2018 року в квартирі АДРЕСА_2 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Московського ВП ГУНП в Харківській області-знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_21