Справа № 308/2639/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 29 грудня 2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000966 від 29 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

26 лютого 2021 року за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказаний обвинувальний акт передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2021 призначено розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження.

Під час досудового розслідування встановлено, що 28 грудня 2020 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на «П`яному ринку», що по АДРЕСА_3 , біля торгової палатки, б/н, в якій знаходився потерпілий ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, під час словесного конфлікту з потерпілим, наніс останньому один удар, своєю рукою стиснутою в кулак, в ліву частину обличчя потерпілого, в результаті чого у ОСОБА_4 , згідно Висновку експерта №573 від 22 січня 2021 року, виявлено тілесні ушкодження у вигляді: «Набряк м`яких тканин лівої щічної ділянки, забійної рани, на шкірних покривах нижньої губи зліва, відлому коронкової частини 4-го зуба на верхній щелепі».

Згідно з вищевказаним висновком експерта тілесні ушкодження у вигляді: «Набряк м`яких тканин лівої щічної ділянки, забійної рани, на шкірних покривах нижньої губи зліва, відлому коронкової частини 4-го зуба на верхній щелепі» потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів, і по цій ознаці згідно з п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 28.12.2020, та могли виникнути при обставинах про які розповідає потерпілий. Малоймовірно виникнення тілесних ушкоджень внаслідок падіння потерпілого з висоти власного зросту як після надання тілу прискорення так і без нього.

Як встановлено судом, відповідно до положень ч.2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_5 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву ОСОБА_3 щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складену в присутності захисника.

Крім того, до суду з обвинувальним актом направлено заяву ОСОБА_4 , який є потерпілим у кримінальному провадженні, згідно з якою він не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000966 від 29 грудня 2020 року.

В обвинувальному акті прокурором зазначено клопотання, в якому він просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, наявність заяви потерпілого, в якій останній зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт слід розглянути у порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, дані про особу винного.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також при призначенні підозрюваному ОСОБА_3 покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та щирому розкаянні у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на психіатричному та фтизіатричному диспансерному обліку не перебуває, під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей» Закарпатської обласної ради не перебуває.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді громадських робіт, строком на 80 (вісімдесят) годин, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

При цьому, суд при призначенні покарання підозрюваному ОСОБА_3 у виді громадських робіт бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.56 КК України, щодо призначення такого виду покарання.

Покарання у виді штрафу суд не вбачає за можливе призначити з огляду на майновий стан ОСОБА_3 , а саме: враховує той факт, що він не працює, відповідно не має заробітку /доходу/.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 107, 368, 373-374, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, неодруженого, з неповною середньою освітою, раніше не судимого, визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, але не більше 4 годин в день.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1