Справа № 185/2474/21
Провадження № 1-кс/185/1338/21
26 липня 2021 року м.Павлоград
Заявник просила про розгляд клопотання без її участі.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання був повідомлений належним чином
Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд справи за відсутності сторін, на підставі поданих заявником доказів.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 27.10.2020 вбачається, що відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України арешт зазначеного в клопотанні майна, має на меті забезпечити збереження речових доказів, оскільки арештоване майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 27.10.2020 вбачається, що зазначений транспортний засіб є речовим доказом у справі, заявник зазначив, що проведено автотехнічні експертизи, але на даний час досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, інших даних (про закриття провадження, направлення обвинувального акту до суду, постановлення вироку чи інше) ні заявником, ні слідчим не надано. Приймаючи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе скасувати обмеження у виді заборони користування, розпорядження арештованим майном, при цьому зобов`язати власника майна зберігати майно та при необхідності проведення слідчої дії пред`явити слідчому та прокурору.
На підставі викладеного та керуючись ст. 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1