Ухвала
Іменем України

16 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 202/3608/21
провадження № 51-3934 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілої

ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська

від 30 червня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4

в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на постанову прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 30 квітня 2021 року, якою відмовлено

у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001789

про проведення процесуальних дій.
На вказане судове рішення адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. Проте ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою адвоката.
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд його апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, посилаючись при цьому на норми кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Конституцію України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Верховного суду України (далі ВСУ), зокрема на Постанову Верховного суду України від 12 жовтня 2017 року

№5-142кс(15)17, в якій зроблено висновок про те, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, яка не передбачена кримінальними процесуальними нормами,

до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності.
Перевіривши доводи касаційної скарги, копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Положеннями ст. 309 КПК передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді,

які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку. Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру

чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги

на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають

і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається з касаційної скарги та копій судових рішень, суддя-доповідач відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката

ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 , послався на положення ст. 309 КПК, оскільки оскаржувана ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на постанову прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 30 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні про проведення процесуальних дій,

не входить до переліку ухвал, передбачених ст. 309 КПК, які підлягають оскарженню

в апеляційному порядку.
Разом із цим, як убачається зі змісту доданих копій судових рішень, слідчий суддя постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4

на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення процесуальних дій, керуючись статтями 303, 306 КПК, що прямо передбачено положеннями п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК.

Отже, посилання захисника на висновок ВСУ у своїй постанові від 12 жовтня

2017 року №5-142кс(15)17, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали,

яка не передбачена кримінальними процесуальними нормами, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя постановив ухвалу, яка передбачена кримінальним процесуальним законом (п. 7 ч. 1 ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК).
Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано, керуючись нормами ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , з чим погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були

би безумовними підставами для скасування чи зміни ухвали апеляційного суду,

у касаційній скарзі адвоката не наведено.
Оскільки з касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 та копій судових рішень

не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, колегія суддів вважає,

що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Беручи до уваги викладене, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3