Справа № 569/3174/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі:

судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 грудня 2018р. за № 0007570 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та громадянина Вірменії, зареєстрованого та проживаючого згідно посвідки на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 18.07.2014 в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

в с т а н о в и в:
Приблизно о 17 годині 30 хвилин 20 грудня 2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на своєму робочому місці в приміщенні по ремонту взуття та шкіряних виробів «Чоботар» БОС, 1/329, в м. Рівне, достовірно знаючи, що заступник командира взводу №2 роти поліції особливого призначення ГУ НП в Рівненській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , є працівником правоохоронного органу та перебуває під час виконання своїх службових обов`язків, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, взявши ніж, який лежав на його робочому столі, став поводити себе агресивно, та намагався завдати ножем ОСОБА_6 удари в область тіла.

З метою відведення небезпеки для себе від дій обвинуваченого, ОСОБА_6 блокуючи удар ножем, своєю правою рукою намагався його вихопити. Однак, під час захвату шиї та руки ОСОБА_4 , останній лезом ножа спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді різаної рани на долонній поверхні правої кисті в проекції 4-го і 5-го п`ясних кісток та різаної рани на зовнішній поверхні 1-го пальця правої кисті, різаної рани на долонній поверхні 2-го пальця лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав.

Суду пояснив, що він є громадянином Вірменії. Тривалий час проживає в Україні, має посвідку на постійне місце проживання. Має сім`ю в м. Рівне, працевлаштований. Українську мову розуміє, російською володіє, послуг перекладача (з української на вірменську чи російську) на час судового розгляду кримінального провадження не потребує.

З приводу інкримінованого діяння зазначив, що 20 грудня 2018 року вживав алкоголь. Після вживання алкоголю та сварки з дружиною, біля 17 год. він заснув в майстерні по ремонту взуття «Чоботар» де працює, однак в той день не працював. Коли його розбудили він побачив, що в приміщенні знаходяться декілька осіб в темному одязі. Став просити цих незнайомих людей залишити приміщення майстерні. З метою налякати їх та спонукати залишити приміщення, взяв у праву руку свій робочий інструмент взуттєвий ніж (який лежав на столі) із невеликою довжиною клинка. Ножем він не розмахував та не намагався будь кому нанести ним удари. Потерпілий ОСОБА_6 відбираючи у нього ніж ухватив його праву руку своїми руками, завів руку з ножем за його спину та намагаючись перехватити ніж своєю рукою з іншої сторони, із власної необережності поранив собі долоні рук об лезо ножа, про це він дізнався у відділку поліції на АДРЕСА_2 . Він випустив ніж, після чого його затримали працівники поліції. Станом на вказаний вище момент, він не знав, що ОСОБА_6 та інших двоє осіб є працівником правоохоронного органу. Все відбулось швидко, його щойно розбудили і він не міг об`єктивно оцінити ситуацію і зрозуміти, що перед ним працівники поліції.

Вважає, що потерпілий та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 які є працівниками поліції, дали суду суперечливі свідчення, що не може вказувати на насильство з його боку по відношенню до працівника правоохоронного органу.

Заявлений цивільний позов потерпілого не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити. Повідомив суду, що пропонував раніше потерпілому ОСОБА_6 певні умови відшкодування шкоди, однак останній не погодився на його умови.

Погодився із позицією свого захисника в судових дебатах, щодо винесення судом виправдувального вироку та відмови повністю у задоволенні позову потерпілого.

Крім показань обвинуваченого, доказами його вини в інкримінованому злочині є докази, що досліджувались судом, які є належними та допустимими, оскільки вони були отримані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду дав пояснення, що 20.12. 2018 він заступив для несення служби в ГШР (група швидкого реагування) спільно із поліцейськими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. Приблизно о 17 год. цього дня на планшет надійшло повідомлення про те, що по вул.. Дубенська в м. Рівне, чоловік спричинив тілесні ушкодження дружині. Коли прибули до визначеного місця, до них підійшла громадянка та повідомила, що вона повідомила в поліцію з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень її чоловіком. Особу яка викликала поліцію була ОСОБА_9 .. Остання вказала, що її чоловік знаходиться на робочому місці та розпиває спиртне спільно з невідомою жінкою. В кімнаті він побачив чоловіка який можливо спав, який сидів нахилившись на стільці. Він підійшов до ОСОБА_10 , його колеги перебували позаду нього. Всі троє були одягнені у формі одягу працівника поліції. Розбудивши останнього, представився працівником поліції, став запитувати у нього про ситуацію яка трапилось. Стало зрозуміло, що особа перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Побачивши працівників поліції обвинувачений став вести себе агресивно, при цьому нецензурно виражався в їх сторону. На столі із під кофти взяв ножа із чохла в руку та наставив на нього. Вирішив блокувати ніж, оскільки виникла небезпека. Своєю правою рукою намагався вихопити ножа. Однак, під час захвату шиї та руки ОСОБА_4 , останній лезом ножа спричинив тілесні ушкодження. Відчувши біль, вийшов на вулицю із порізаними руками, після чого колеги затримали обвинуваченого. 37 днів знаходився на лікуванні, не міг нічого брати в руки.

Підтримав заявлений цивільний позов, просив його задовольнити повністю. Щодо призначення покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розповіли суду про обставини виїзду їх як працівників поліції спільно із потерпілим ОСОБА_6 по виклику на АДРЕСА_3 до приміщення по ремонту взуття та шкіряних виробів «Чоботар». Зокрема, вказані свідки дали аналогічні пояснення з приводу перебування їх у кімнаті де знаходився ОСОБА_4 .. Із показань вказаних свідків слідує, що 20.12. 2018 після 17 год. прибувши за вказаною адресою, дружина обвинуваченого повідомила їх, що чоловік заподіяв їй тілесні ушкодження. Коли вони зайшли в кімнату, ОСОБА_4 сидів за столом нагнувши голову, можливо він спав. ОСОБА_6 його став будити. Після чого особі до якої було здійснено виклик було повідомлено, що вони працівники поліції та з якою метою прибули. При цьому, вони перебували у формі працівника поліції. Дізнавшись, що вони із поліції, ОСОБА_4 став вести себе агресивно. Із під одягу який лежав на столі, останній дістав ніж схожий для ремонту взуття та ним став розмахувати, були погрози в їх адрес застосувати ножа. В цей момент вони зрозуміли, що виникла загроза їхньому життю та здоров`ю. Оскільки розмір кімнати був малий і вони стояли по заду свого колеги ОСОБА_6 , самого моменту як відбувся поріз ножем рук ОСОБА_6 вони не бачили. Однак ствердили, що останній схватив ОСОБА_4 за руку з метою блокувати ножа, при цьому обвинувачений чинив опір ОСОБА_6 , самостійно не хотів звільнити ніж. Відштовхнувши ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відійшов від нього, оскільки із руки стала йти кров. Спільно застосували фізичну силу до обвинуваченого та доставили до Рівненськго ВП.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що вона є дружиною обвинуваченого. Підтвердила, що після конфлікту із чоловіком який перебував із незнайомою жінкою на робочому місці та розпивав спиртне, викликала поліцію на дану подію. Метою викликати поліцію, було покарати невідому дівчину яка разом із її чоловіком розпивали спиртні напої. Моменту отримання тілесних ушкоджень потерпілим вона не бачила, оскільки в той момент не перебувала поруч.

Крім свідчень потерпілого, свідків, вина обвинуваченого підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, із витягу АРМ 102 слідує, що заявник ОСОБА_9 звернулась до правоохоронного органу із повідомленням про отримання тілесних ушкоджень від чоловіка. Було направлено патруль за вказаною адресою о 16.57 20.12.2018 за адресою по вул..Дубенська. Потерпілий ОСОБА_6 доставлений до травмпункту ЦМЛ о 18:28 20.12. 2018 із ножовими порізами (а.к.п.6,7).

Витяг №1640 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб РОЦПЗН підтверджує, що ОСОБА_4 20.12.2018 об 18:45 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.14).

Протоколом огляду місця події від 20.12.2018 проведеного слідчим СВ Рівненського ВП ОСОБА_11 , зафіксовано загальну обстановку ділянки місцевості, приміщення, що розташоване за вказаною вище адресою де було безпосередньо здійснено насильство щодо працівника правоохоронного органу, виявлено плями речовини бурого, вилучено знаряддя злочину. (а.к.п. 17-27)

Висновком службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень поліцейськими від 21.01.2019 підтверджується правомірність застосування заходів примусу до гр-на ОСОБА_4 20.12.2018 працівниками РПОП в Рівненській області. (а.к.п.66-72)

Висновком експерта №3 судово - медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 від 27.12.2018р. підтверджено отримання останнім тілесних ушкоджень у вигляді: різаної рани на долонній поверхні правої кистів проекції 4-гоі 5-го п`ясних кісток та різана рана на зовнішній поверхні1-го пальця правої кисті, різана рана на долонній поверхні2-го пальця лівої кисті, які могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 20 грудня 2018 року і згідноп.2.3.3. «Прапвил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95 №6, як кожне окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. (а.к.п.85,86)

Постановами та протоколами підтверджується, що у обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 були відібрані експериментальні зразки крові. (а.к.п.87-92)

Висновки експертів №54 від 3.01.2019р., №1218 від 29.12.2018, №53 від14.01.2019,№52 від 14.01.2019 судово - імунологічних експертиз, за клопотанням сторін не досліджувались .

Дослідженим відеозаписом в судовому засіданні проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події від 8.02.2019 підтверджується, що потерпілий послідовно розповів та вказав про обставини, місце спричинення тілесних ушкоджень, показав механізм їх нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 , у встановлений час та день. (а.к.п.149-151)

Дослідженим відеозаписом в судовому засіданні проведених слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , останні розповіли на місці про події які відбулись приблизно о 17:30 20 грудня 2018 року в приміщенні по ремонту взуття та шкіряних виробів «Чоботар» БОС, 1/329, в м. Рівне, А саме, насильство щодо працівника правоохоронного органу потерпілого ОСОБА_6 (а.к.п.152-157)

Суд виходить із установлених фактичних обставин справи та вважає, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_4 , за ч. 2 ст.345 КК України, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків .

Що стосується доводів сторони захисту з приводу ухвалення виправдального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , то вони не заслуговують на увагу.

Не визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому злочині, суд розцінює як намагання останнього уникнути відповідальності за вчинене.

Згідно з частиною 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльність), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Отже, дослідивши докази в судовому засіданні, суд, дійшов висновку, що ОСОБА_4 , взявши в руку ніж, спричиняючи ним тілесні ушкодження працівнику поліції при встановлених вище обставинах, здійснив насильство щодо працівника правоохоронного органу, усвідомлював свої дії та передбачав небезпечні наслідки які настали.

На думку суду, покликання сторони захисту на окремі протиріччя у показаннях свідків, потерпілого які є працівниками поліції, не спростовують винності обвинуваченого в інкримінованому діянні.

Відповідно до ст.12 КК України (діючої на момент вчинення злочину, тобто станом на 20.12.2018) вчинений злочини обвинуваченим відносився до не тяжкого злочину.

Пом`якшуючих обставин відповідно до ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, є фізичною особою підприємець, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, має сім`ю та утримує трьох малолітніх дітей (а.к.163-179) .

Враховуючи встановлені судом обставини та особу ОСОБА_4 який не зробив належних висновків із скоєного, враховуючи думку прокурора, потерпілого, йому слід призначити необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження нових злочинів, з позбавленням волі, однак звільнивши його від відбування покарання з випробовуванням, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.. 100 КПК України: ніж необхідно знищити, джинсові штани повернути ОСОБА_4 .. Змиви речовини бурого кольору, два контролі до них, біологічні зразки висушену кров потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Рівненського ВП, необхідно знищити.
Письмові речові докази, DVD-R оптичні диски, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Потерпілим в кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_6 просить суд стягнути із ОСОБА_4 , на його користь 1000 гривень матеріальної шкоди та 100 000 гривень моральної шкоди.

На думку суду вказаний цивільний позов потерпілого підлягає до задоволення частково.

Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Наведена матеріальна шкода потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки спричинення її не підтверджується належними доказами. Як встановлено, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували обґрунтованість його позовних вимог з приводу (в частині) придбання лікарських препаратів, медичних обстежень, витрат на поїздки в медичні заклади та отримання медичних процедур.

Відповідно до п.1 ч.ч.2,3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Отже, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди в зв`язку із ушкодженням здоров`я цивільного позивача (потерпілого), покладається на ОСОБА_4 , як на особу, яка вчинила злочин.

Суд вважає, що в зв`язку із злочином, потерпілому спричинено моральну (немайнову) шкоду, яка пов`язана із ушкодженням його здоров`я.

Зокрема, від дії злочину ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується названими вище доказами.

Моральна шкода полягає у його душевних стражданнях з приводу ушкодженням здоров`я при наведених вище обставинах. Довелося додатково докладати зусилля для лікування отриманих травм на амбулаторному лікуванні більше тридцяти днів. Потерпілий (цивільний позивач) був позбавлений можливості допомагати по господарству своїй сім`ї, двом малолітнім дітям.

Суд погоджується із доводами потерпілого, що дії обвинуваченого свідчать про зневажливе ставлення до представника правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, що може викликати почуття образи та приниження гідності.

Виходячи з наведених доводів, принципу розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням ступеня вини обвинуваченого, його (обвинуваченого) матеріального стану, який має дохід від підприємницької діяльності, має на утриманні троє малолітніх дітей, оцінену позивачем моральну (немайнову) шкоду в грошовій сумі, суд зменшує її стягнення із 100 000 гривень до грошової суми в 20 000 (двадцять ) тисяч гривень.

На підставі наведеного та керуючись ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання за вказані злочини, у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю в два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на звільненого від відбування покарання з випробовуванням ОСОБА_4 , суд покладає такі обов`язки;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід - особисте зобов`язання ОСОБА_4 , втратив дію 19 лютого 2019 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Накладений арешт на майно згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 26 грудня 2018 року, а саме на ніж який був виявлений та вилучений 20.12.2019 в ході огляду місця події в приміщенні по ремонту взуття «Чоботар» в м. Рівне по вул.. Дубенська БОС , 1/329 скасувати.

Накладений арешт на майно згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду від 10 січня 2019 року, а саме на джинсові штани, що були вилучені 20.12. 2018 під час складання протоколу затримання ОСОБА_4 , - скасувати.

Речові докази: ніж знищити, джинсові штани повернути ОСОБА_4 .. Змиви речовини бурого кольору, два контролі до них, біологічні зразки висушену кров потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Рівненського ВП, знищити.
Письмові речові докази, DVD-R оптичні диски, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 (посвідка на постійне проживання в Україні НОМЕР_1 від 18.07.2014 орган що видав 5601, платник податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_6 20 000 (двадцять тисяч) гривень завданої моральної шкоди.

В решті стягнення заявленої, матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1