Справа № 161/8592/17
Провадження № 1-кп/0158/5/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ківерці кримінальне провадження № 0001098 від 09.03.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, студента ІІ курсу Технічного коледжу ЛНТУ, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Рованці Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_3 , з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що 08 березня 2017 року близько 19 години ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого заволодіння чужим майном, перебуваючи на перехресті вулиць Івана Кожедуба-Авіаторів у м. Луцьку, вчинили напад, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , який зазнав нападу, яке виразилось у нанесенні ОСОБА_4 одного удару рукою в ділянку обличчя потерпілого, після чого останній випустив із рук мобільний телефон, впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці правого ліктьового суглобу, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_4 відкрито викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Хьюавей» вартістю 3133 грн. 33 коп., а ОСОБА_5 зірвавши з шиї потерпілого, відкрито викрав срібний ланцюжок вартістю 267 грн., чим завдали потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 3400 грн. 33 коп.

Крім того, ОСОБА_4 02 червня 2017 року в період часу з 19 год. 30 хв. по 19 год. 45 хв., діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 умисно з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_12 , шляхом відкривання дверей проникли до квартири АДРЕСА_4 , та нанесли декілька ударів руками та декілька ударів ногами по голові, тулубу та руках потерпілого ОСОБА_12 , чим спричинили останньому тілесні ушкодження у виді синців навколо правого ока з поширенням на праву скронево-виличну ділянку, в ділянці спинки та крила носа зліва, в ділянці правої вушної раковини та на правій завушній ділянці, на задній поверхні грудної клітки справа, синець з садном в ділянці правого передпліччя, садно в ділянці лівого ліктьового суглоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, під час нанесення яких, повторно, відкрито викрали належний потерпілому телефон марки «Самсунг» вартістю 370 грн. 83 коп., в якому знаходились дві сім-картки мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю по 20 грн. кожна, картка пам`яті об`ємом 4 Гб вартістю 70 грн. та грошові кошти у сумі 4500 грн., картку ПАТ КБ «ПриватБанк» та пачку цигарок, які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 4980 грн. 83 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково. Дав суду показання про те, що визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 186 КК України, факт вчинення ним кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_11 справді мав місце, однак потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння, він його легенько вдарив по обличчю, так як подумав, що ОСОБА_11 щось до нього говорив (насправді потерпілий розмовляв по телефону), від чого той сів на землю, і ОСОБА_4 забрав у нього телефон. Потерпілий ОСОБА_11 не втрачав свідомості. Щодо потерпілого ОСОБА_12 , то у квартиру він пішов виключно тому, що розсердився на свою дівчину ОСОБА_13 , яка пішла з невідомим йому чоловіком потерпілим на квартиру. Оскільки в цей час він гуляв з ОСОБА_6 , то вони разом вирушили на цю квартиру, двері були відчинені, а всередині була його дівчина та потерпілий, з останнім у нього виникла словесна суперечка, так як ОСОБА_12 не розумів його, тому він наніс йому декілька ударів, куди саме не пам`ятає. Так як його дівчина була неповнолітня, а потерпілий мав намір мати з нею інтимні стосунки, тому вони вирішили викликати поліцію, однак потерпілий просив цього не робити та добровільно дав їм близько 600-800 грн «на пиво» і вони розійшлися. Телефона потерпілого він взагалі не бачив. Просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, розкаявся. Дав суду показання про те, що він з обвинуваченим ОСОБА_4 , свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 гуляли поблизу заводу «Мотор» у м. Луцьку. Він із ОСОБА_4 пішли у вбиральню, коли помітили потерпілого, який розмовляв по мобільному телефону, а обвинувачений ОСОБА_4 подумав, що той щось сказав до нього, тому вдарив потерпілого по обличчю, від чого той сів на землю (свідомості не втрачав, бо сидів на землі), а ОСОБА_5 вирвав у нього срібний ланцюжок і побіг. Всі разом з хлопцями вони пішли на маршрутне таксі та поїхали на проспект Соборності, здали ланцюжок в ломбард за 150 грн, на які купили собі напоїв та сухариків. Просить суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав повністю. Дав суду показання про те, що він гуляв з ОСОБА_4 , коли до них підійшла дівчина, вони про щось поговорили між собою, після чого обвинувачений ОСОБА_4 розізлився. Далі вони пішли на якусь квартиру, двері в яку не були зачинені. У квартирі перебував потерпілий ОСОБА_12 з дівчиною ОСОБА_4 , тому на підставі ревнощів між останнім та потерпілим зав`язався конфлікт. Потерпілий ОСОБА_12 сам дав грошей їм, щоб вони не викликали поліцію (так як він мав намір мати інтим з неповнолітньою дівчиною ОСОБА_4 ). Особисто він будь-яких ударів потерпілому не наносив, грошей не брав, телефону теж. Вже після того, коли вони вийшли з квартири та сіли у таксі, одна із дівчат дала йому мобільного телефона, який він просто зберігав в подальшому за місцем проживання та пізніше віддав добровільно працівникам поліції. Просить суд суворо його не карати

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та повне невизнання вини ОСОБА_6 , винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 - ч. 3 ст. 186 КК України, є доведеною сукупністю доказів, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 надав суду показання, що в інтернеті на сайті знайомств він познайомився із дівчиною ОСОБА_13 , запропонував їй інтим за винагороду, на що вона погодилась, тому вони домовились про зустріч. Для цього він винайняв квартиру, яка знаходилась на 4 поверсі багатоквартирного будинку. Коли потерпілий з ОСОБА_13 зайшли до квартири, то за ними увірвались двоє хлопців та дівчина. Дівчина почала на телефон їх знімати, а обвинувачений ОСОБА_4 кричав до потерпілого, що ОСОБА_13 є його дівчиною, вона не повнолітня, тому потерпілий повинен віддати їм усі грошові кошти та інші цінності, або ж в іншому випадку вони викликатимуть поліцію. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 почав наносити потерпілому удари, а в цей час хтось з присутніх відібрав у нього телефон. Потерпілий ОСОБА_12 добровільно витяг із кишені декілька купюр та віддав обвинуваченим, однак обвинувачений ОСОБА_4 продовжував наносити удари, після чого потерпілий вивернув кишені повністю, у нього забрали усі наявні грошові кошти (близько 4500 грн), банківську картку, після чого покинули квартиру. Претензій до обвинувачених немає.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надав суду показання, що він товаришував з обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_14 . Одного разу, коли вони разом гуляли, то побачили потерпілого ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, сидів на зупинці громадського транспорту. ОСОБА_4 запропонував поїхати за ним, що вони і зробили. Вийшли разом з потерпілим на кінцевій зупинці та пішли за ним, у провулку обвинувачений ОСОБА_4 наніс декілька ударів потерпілому, від чого той впав, тоді ОСОБА_4 відібрав у нього мобільного телефона, а ОСОБА_5 ланцюжок.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні повністю підтвердив покази свідка ОСОБА_15 , стверджував, що потерпілий ОСОБА_11 свідомості не втрачав, телефон у нього просто випав, а ОСОБА_4 просто його підібрав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала суду показання, що вона в інтернеті на сайті знайомств познайомилась із потерпілим ОСОБА_12 , він у переписці пропонував непристойні речі, вона повідомила, що їй немає ще навіть 16 років. Вони домовились про зустріч, про яку вона розповіла своїй подрузі, а подруга її хлопцю ОСОБА_4 . Останній на ґрунті ревнощів разом із ОСОБА_6 та цією її подругою прийшли до квартири, куди пішла вона з потерпілим. У квартиру заходив першим потерпілий, а вона за ним, так як вона не закрила дверей, то за ними безперешкодно зайшли обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з її подругою. Між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_4 зав`язалась суперечка, обвинувачені ОСОБА_4 чи ОСОБА_6 можливо один раз чи двічі вдарили потерпілого. Так як потерпілий просив не розголошувати ситуацію, яка склалась, не викликати поліцію, тому сам добровільно дав їм певну суму грошей «на піцу». Мобільного телефону потерпілого вона взагалі не бачила ні у квартирі, ні в подальшому. Після вказаної суперечки вона з обвинуваченими та подругою вийшли з квартири, сіли у таксі та поїхали розважатися.

Крім показань потерпілого, свідків, вина обвинувачених ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_5 ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , - ч. 3 ст. 186 КК України, стверджується іншими доказами у кримінальному провадженні:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 08.03.2017 (а.с. 112 Т. 1), відповідно до якого ОСОБА_11 заявив про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 08.03.2017 з фототаблицею до нього (а.с. 113-116 Т. 1) за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення;

- висновком експерта № 220 від 13.03.2017 (а.с. 117 Т. 1) за результатами проведення судово-медичної експертизи, згідно з яким у потерпілого ОСОБА_11 , було виявлено тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, не мало ознак небезпеки для життя в момент його спричинення;

- протоколом огляду місця події від 14.03.2017 з фототаблицею до нього (а.с. 118-121 Т. 1) за участю свідка ОСОБА_15 , в ході якого останній віддав працівникам поліції сім-картку, яка знаходилась у викраденому у потерпілого ОСОБА_11 мобільному телефоні;

- протоколом огляду місця події від 14.03.2017 з фототаблицею о нього (а.с. 123-127 Т. 1), за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон останнього, зокрема смс-повідомлення від користувача « ОСОБА_16 », за змістом яких обвинувачені обговорювали деталі вчиненого кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього (а.с. 130-134 Т. 1), в ході якого у ломбарді «Гарант Капітал» було виявлено та вилучено мобільний телефон, який було викрадено у потерпілого ОСОБА_11 ;

- висновком експерта № 202 від 13.04.2017 за результатами проведення товарознавчої експертизи (а.с. 134-138 Т. 1), відповідно до якого вартість мобільного телефону, викраденого у ОСОБА_11 становить станом на 08.03.2017 3133,33 грн, а чохла 55 грн.;

- протоколом огляду місця події від 27.03.2017 (а.с. 141-142 Т. 2) за участю потерпілого ОСОБА_11 , в ході якого було оглянуто срібний хрестик, який знаходився на срібному ланцюжку, що був викрадений в останнього;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.04.2017 (а.с. 143-146 Т. 1) з фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_5 як особу, що разом з ОСОБА_4 09.03.2017 приходили в ломбард та здали мобільний телефон (викрадений у потерпілого ОСОБА_11 );

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.04.2017 (а.с. 147-150 Т. 1) з фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_4 як особу, що разом зі знайомим 09.03.2017 приходили в ломбард та здали мобільний телефон (викрадений у потерпілого ОСОБА_11 );

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.05.2017 (а.с. 151-161 т. 1) з фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , в ході якого останній детально розказав та показав, як саме, де саме викрав мобільний телефон та ланцюжок у потерпілого ОСОБА_11 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2017 (а.с. 162-165 т. 1), в ході якого обвинувачений ОСОБА_5 детально показав та розказав як саме, де та в який спосіб ОСОБА_4 наніс удар потерпілому ОСОБА_11 , останній впав, випустив з рук мобільний телефон, як вони його підібрали та зірвали з шиї потерпілого срібний ланцюжок;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2017 (а.с. 14-17 Т. 4) за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , в ході якого останній детально розказав та показав як саме, де саме обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викрадали у потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон та срібного ланцюжка;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 (а.с. 29-32 Т. 4) за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , в ході якого останній детально розказав та показав як саме, де саме обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викрадали у потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон та срібного ланцюжка;

- протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від 03.06.2017 (а.с. 49 Т. 4), зі змісту якого потерпілий ОСОБА_12 повідомив про відкрите викрадення у нього грошових коштів та мобільного телефону;

- протоколом огляду місця події від 03.06.2017 з фототаблицею до нього (а.с. 50-63 Т. 4) за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого було оглянуто під`їзд, сходову клітку та квартиру, де в потерпілого було викрадено грошові кошти та мобільний телефон;

- висновком експерта № 522 від 06.06.2017 за результатами проведення судово-медичної експертизи (а.с. 66-67 Т. 4), відповідно до змісту якої у потерпілого ОСОБА_12 було виявлено тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не мали ознак небезпеки для життя в момент їх спричинення;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.06.2017 з фототаблицею до нього (а.с. 68-73 Т. 4), за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого останній впізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, що проникла до квартири, нанесла йому тілесні ушкодження та відібрала гроші та мобільний телефон;

- протоколом огляду місця події від 27.07.2017 (а.с. 76-80 Т. 4 ), за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого було оглянуто телефон, викрадений у останнього;

- протоколом огляду місця події від 20.07.2017 з фототаблицею до нього (а.с. 82-87 Т. 4), в ході якого в обвинуваченого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон, викрадений у потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2017 з фототаблицею для нього (а.с 88-92 Т. 4), в ході якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, що брала участь у грабежі вчиненому щодо нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 28.07.2017 (а.с. 93-97 Т. 4), за участю потерпілого ОСОБА_12 , в ході якого останній детально розказав та показав як саме щодо нього було вчинено грабіж;

- висновком експерта № 459 від 27.07.2017 (а.с. 100-105 Т. 4), за результатами проведення товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість мобільного телефону, якого викрали у ОСОБА_12 становить 370 грн 83 коп.

Оцінюючи наведені вище показання потерпілого, свідків, на предмет їх достовірності, суд дійшов висновку, що вони мають чіткий, логічний, послідовний характер, об`єктивно підтверджуються даними проколів слідчих дій, висновками експертів, узгоджуються між собою та іншими доказами.

Разом з тим, оцінюючи показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стосовно часткового визнання вини щодо пред`явленого їм обвинувачення, суд зазначає про таке. Стороною обвинувачення не було забезпечено доставки в суд потерпілого ОСОБА_11 , тому щодо епізоду, в якому останній є потерпілим, судовим слідством не було встановлено факту втрати свідомості потерпілим ОСОБА_11 після нанесеного обвинуваченим ОСОБА_4 удару, таким чином дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо потерпілого ОСОБА_11 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

На відміну від грабежу розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. У разі вчинення розбою посягання відбувається на два об`єкти - власність, а також життя і здоров`я потерпілої особи.

При грабежі, поєднаному із застосуванням насильства до потерпілого, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається фізичний вплив на потерпілого, однак такий вплив є незначним.

Тобто під час грабежу потерпіла особа цілком усвідомлює, що по відношенню до неї вчиняються певні фізичні дії (штовхання, ривки, шарпання за одяг, удари, утримування), проте такі дії не несуть реальної загрози для її здоров`я, а зазвичай супроводжуються нетривалим фізичним болем чи фізичним дискомфортом.

Тоді як характеризуючою ознакою розбою є саме реальне насильство, або погроза його застосування, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. При цьому погроза застосування такого насильства обов`язково має викликати у потерпілої особи небезпідставні побоювання, що її життю чи здоров`ю загрожує реальна небезпека (демонстрація зброї, кількісна перевага нападників, тощо). Саме агресивність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» насильство, небезпечне для життя чи здоров`я - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Отже, враховуючи викладене, оскільки в ході судового слідства не було встановлено факт втрати свідомості потерпілим ОСОБА_11 , тому дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України.

Щодо епізоду обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у грабежі, поєднаному з проникненням у житло, то обвинувачені фактично визнали факт проникнення у квартиру, куди зайшли попередньо потерпілий ОСОБА_12 зі свідком ОСОБА_13 , нанесення ОСОБА_4 потерпілому тілесних ушкоджень. Щодо викрадення грошових коштів, мобільного телефону та іншого майна, то суд вважає, що покази потерпілого ОСОБА_12 чіткими, послідовними, логічними, тому вони відповідають фактичним обставинам справи, водночас обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не заперечують, що взяли кошти у потерпілого ОСОБА_12 , хоча вказують, що він віддав їх самостійно та у значно меншому розмірі. Крім того, щодо мобільного телефону потерпілого, відібрання якого у потерпілого категорично заперечують обвинувачені, то їх покази спростовуються показами самого потерпілого, та письмовими доказами у справі, зокрема протоколом огляду місця події від 20.07.2017 з фототаблицею до нього (а.с. 82-87 Т. 4), в ході якого в обвинуваченого ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон, викрадений у потерпілого ОСОБА_12 , походження якого обвинувачений ОСОБА_19 пояснити ніяк не зміг; а також протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2017 з фототаблицею для нього (а.с 88-92 Т. 4), в ході якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, що брала участь у грабежі вчиненому щодо нього.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно потерпілого ОСОБА_11 та за ч. 3 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 186 КК України, та обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 186 КК України.

За таких обставин, суд визнає показання потерпілих, свідків, експерта, дані, які містять протоколах слідчих дій, висновках експертів, судових рішеннях, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю відповідно до вимог статей 84-86 КПК України підтверджує існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає доведеною вину: обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні грабежу, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, а також грабежі, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за ч. 3 ст. 186 КК України; обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні грабежу, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України; обвинуваченого ОСОБА_6 - у вчиненні грабежу, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за ч. 3 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд зазначає, що за змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд ураховує дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, вчиняв злочин разом з неповнолітнім, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а також які згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає жодної.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд ураховує дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Згідно зі змісту досудової доповіді неповнолітній ОСОБА_5 не перебував на обліку у службі в справах дітей, згідно з показами представника ювенальної превенції ОСОБА_21 обвинувачений ОСОБА_5 на облік постановлений у зв`язку з вчиненням вказаного правопорушення, просили суворо не карати. Законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_7 вказує, що має вплив на сина та зобов`язується його контролювати, зазначає, що син змінився в кращу сторону: навчається, працевлаштувався, просив не позбавляти його волі.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд вважає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, його молодий вік, його навчання та працевлаштування, відшкодування спричиненої шкоди.

З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 , суд не вбачає жодної.

Згідно зі ст. 103 КПК при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя і виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Також суд ураховує дані про особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, має середню-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд вважає відшкодування спричиненої шкоди.

З передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 , суд не вбачає жодної.

З огляду на наведене, враховуючи: характер і ступінь небезпеки скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів; особи підсудного ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується задовільно; раніше не судимий; враховуючи зміст досудової доповіді органу пробації щодо підсудного ОСОБА_4 , в якій вказується про наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього рівня небезпеки для суспільства; часткового визнання ним своєї вини, відсутність розкаяння; відшкодуванні збитків завданих потерпілим; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин; конкретних обставин справи, відповідно до яких він втягнув у злочинну діяльність неповнолітнього, суд призначає ОСОБА_4 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного неможливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, враховуючи: характер і ступінь небезпеки скоєних злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів; особи підсудного ОСОБА_5 , який за місцем проживання характеризується посередньо; відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий; був неповнолітній на момент вчинення злочину; враховуючи зміст досудової доповіді органу пробації щодо підсудного ОСОБА_5 , в якій вказується про наявність низького ризику вчинення повторного кримінального правопорушення; фактично вину у вчиненому визнав, розкаявся; завдані збитки потерпілим відшкодував; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; конкретних обставин справи, суд призначає ОСОБА_5 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, враховуючи: характер і ступінь небезпеки скоєного злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів; особи підсудного ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України; враховуючи зміст досудової доповіді органу пробації щодо підсудного ОСОБА_19 , в якій вказується про наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення; вину у вчиненому не визнав, не розкаявся; завдані збитки потерпілому відшкодував повністю; наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин; конкретних обставин справи, суд призначає ОСОБА_6 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення, запобігання новим злочинам, і вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, з обранням покарання в межах санкції статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не обирався, а щодо ОСОБА_4 термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився 14.04.2020.

Речові докази:

- сім-картку, приєднану до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Айфон», переданий на відповідальне зберігання батьку обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 залишити власнику;

- мобільний телефон марки «Хьюавей» з чохлом до нього, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити власнику.

Стягнути із ОСОБА_22 та ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи у розмірі по 219 грн. 90 коп. з кожного.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, статтями 12, 50, 65-67 КК України, статтями 7, 17, 22, 26, 124, 368-371, 373-374, 392, 395, 532 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років;

- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 4 (чотирьох) років 7 (сім) місяців.

Зарахувати в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 09 червня 2017 року по 23 жовтня 2019 року за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (редакції станом на момент обрання запобіжного заходу), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У зв`язку із фактичним відбуттям ОСОБА_4 покарання, вважати останнього таким, що відбув покарання за даним вироком.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- сім-картку, приєднану до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Айфон», переданий на відповідальне зберігання батьку обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 залишити власнику;

- мобільний телефон марки «Хьюавей» з чохлом до нього, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити власнику.

Стягнути із ОСОБА_22 та ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи у розмірі по 219 грн. 90 коп. з кожного.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право копію вироку отримати в суді.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1