Справа № 308/6779/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/116/21, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 03. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою до 07. 05. 2021 без визначення розміру застави, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Ужгорода, непрацюючого, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого,зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 07. 11. 2013 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Із матеріалів вбачається, що кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000057 від 05. 01. 2018 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст.115 КК України, знаходиться в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, беручи до уваги те, що обвинувачений підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, внаслідок якого настала смерть особи, за який кримінальним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, прокурором в судовому засіданні доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи вчинення іншого кримінального правопорушення, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не зможе запобігти зазначеним ризикам, суд вважав за доцільне продовжити обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на 60 днів.
-2-
В апеляційній скарзі, поданій захисником адвокатом ОСОБА_7 порушено питання про скасування ухвали суду від 09. 03. 2021 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю. В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на помилковість висновку суду першої інстанції щодо існування хоча б одного ризику, визначеного ст. 177 КПК України, а одна тільки тяжкість злочину та незавершеність судового слідства не давали суду підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує і на те, що обвинувачений не має жодних намірів переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на учасників кримінального провадження, оскільки останній являвся у всі судові засідання, а свідків про вчинення обвинуваченим тиску немає. Також судом залишено поза увагою і стан здоров`я обвинуваченого, а також наявність у нього постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, оскільки його сім`я готова надавати матеріальну допомогу, позитивну характеристику.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 також порушує питання про скасування ухвали суду від 09. 03. 2021 та застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, оскільки не містить жодних доказів про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, чи з`явлення нових даних, які підтверджують існування вказаних ризиків. На його думку, немає жодних підстав, які б вказували на існування ризиків, які б виправдовували подальше його тримання під вартою і такі не були встановлені в судовому засіданні. Також ОСОБА_6 вказує на відверту упередженість та небажання суду враховувати презумпцію невинуватості та порушення права свободи особистості. Відсутність постійного місця праці пояснює тим, що не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки перебуває в умовах ізоляції від суспільства, а той факт, що він неодружений є його принциповою суб`єктивною позицією. Просить врахувати відсутність у нього бажання уникати покладених на нього процесуальних обов`язків та його особисту зацікавленість у доведеності його невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, промову прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги безпідставними та необґрунтованими, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
У відповідності до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

-3-

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.
Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Зі змісту ст. 199 КПК України вбачається, що слідчий суддя продовжує строк тримання під вартою за умови, що прокурор, слідчий доведуть існування заявлених ними ризиків, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, суд дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою. Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність
-4-
повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом об`єктивно враховано, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до категорії особливо тяжких, обставини вчинення цього кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що судове провадження та судове слідство не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу ризики не зменшилися і не відпали та виправдовують тримання його під вартою.
При цьому судом першої інстанції вірно констатовано, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід із урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання,
Всупереч доводів сторони захисту, обставин, які б свідчили про те, що обраний ОСОБА_6 захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено й сторонами не доведено, у зв`язку з чим, суд прийшов до обґрунтованого висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою .
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення визначеного строку дії запобіжного заходу про тримання ОСОБА_6 під вартою. Такий висновок колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, а викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги як захисника, так і обвинуваченого про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та не виправданим жодним аргументом сторони обвинувачення, а також про те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків не підтверджується об`єктивними, належними та допустимими доказами, а доводи сторони обвинувачення є тільки припущеннями, і при цьому, прокурором не наведеної жодної переконливої обставини, яка б унеможливлювала застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що в судових засіданнях допитані всі свідки як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в тому числі журналом судового засідання від 09. 03. 2021, згідно якого в судовому засіданні по кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 оголошено перерву у зв`язку з необхідністю продовження допиту свідків.

-5-

Зазначені в апеляційній скарзі посилання обвинуваченого на ігнорування презумпції невинуватості, небажання суду розглянути інші (альтернативні) заходи забезпечення у кримінальному провадженні, також порушення права свободи особистості ОСОБА_6 , апеляційний суд визнає неспроможними як такі, що не підтверджені будь-якими доказами, а тому вони не впливають на висновки про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Доводи захисника щодо даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , в тому числі і щодо стану його здоров`я, також були досліджені судом при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу та при їх продовженні, оцінка їм надана судовими рішеннями.

Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не містять. Натомість фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 умисного особливо тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовує доводи апеляційних скарг про необґрунтоване продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог статтей 177, 178, 183 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.03.2021 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого за п.13 ч.2 ст.115 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: