Провадження №1-кс/463/2270/21
У Х В А Л А

22 квітня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000135 від 07.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, -

в с т а н о в и в :

в провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебуваєна розгляді скарга №463/12573/20 (1-кс/463/281/21)ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000135 від 07.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.
ОСОБА_3 подав заяву повторно про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , таку мотивує, тим що підставою для відводу слідчого судді, є зокрема сумніви в неупередженості і об`єктивності судді, оскільки ним неодноразово оскаржувались протиправні дії слідчого судді (судді) ОСОБА_4 до ВРП, а тому такий упереджено ставиться до нього як до заявника, не є безстороннім.
У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце розгляду такої повідомлений належним чином, його не прибуття не перешкоджає розгляду заяви по суті.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оглянувши матеріали заяви про відвід, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».
Як вбачається із змісту заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , у такій не вказано жодної із вищезазначених обставин для відводу судді, обставини, які викладені у заяві про відвід не свідчать про упередженість або зацікавленість слідчого судді у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали заяви вважаю, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили про наявність обставин, що викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду скаргиОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000135 від 07.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. Непогодження з процесуальними рішеннями судді та власні припущення заявника не можуть бути підставою для відводу слідчого судді.
Таким чином, з наведених мотивів, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про відвід.
Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 18 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000135 від 07.08.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1