Провадження № 1-кп/470/47/21
Справа № 485/262/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Березнегувате клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000086, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2020 року стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березнегувате Миколаївської області, громадянин України, має неповну середню освіту, не одружений, не працюючий, раніше судимого: 08.08.2014 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.121 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 10 місяців 18 днів, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Березнегуватського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.03.2021 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19.04.2021 року, до 26 травня 2021 року, та визначено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 грн.
Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12.05.2021 року, вказане кримінальне провадження прийнято судом та в подальшому розпочате судове провадження.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просив суд продовжити строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років; продовжує існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки він не має постійної роботи та доходу, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, які б забезпечили його належну процесуальну поведінку, будучи умовно-достроково звільненим 25 березня 2019 року від відбування покарання, з не відбутим терміном 2 роки 10 місяців 18 днів, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення; ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів майнового характеру, перебуваючи під адміністративним наглядом, на підставі постанови Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 20.03.2020 року, неодноразово порушував адміністративний нагляд в зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 187 та ч.2 ст.187 КУпАП.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав клопотання в якому просив призначити вказане кримінальне провадження до розгляду, проти задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу не заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу без участі його захисника, клопотань не заявляв.
Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши доводи прокурора, позицію обвинуваченого, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11.03.2021 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19.04.2021 року, до 26 травня 2021 року, та було визначено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 грн.
Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку дії такого стали достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні доводи для продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання і продовження запобіжного заходу, є очевидними, та на даний час не змінилися.
Так, суд звертає увагу на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який обґрунтовано обвинувачується в скоєні в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, ще одного умисного кримінального правопорушення поєднаного з проникненням у житло, який відносяться до тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, до затримання він не працював, не має стійких соціальних зв`язків та утриманців, що підтверджує ризик переховування від органів досудового розслідування або суду.
Не відпав та є обґрунтованим ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, оскільки він обвинувачується у вчинені злочину в стані алкогольного сп`яніння, що з урахуванням його способу життя може свідчити про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Також ОСОБА_4 неодноразово порушував адміністративний нагляд встановлений судом, у зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, відповідає охороні прав та інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Доказів що свідчили про зворотнє, а також будь-яких інших документів які б позитивно характеризували обвинуваченого, стороною захисту в судове засідання не надано.
Аналогічні висновки Європейський суд з прав людини робить в своїй сформованій практиці, в тому числі справі «Летельє проти Франції», згідно яких тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутність медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на шістдесят днів, з визначення розміру застави.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку, застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та яке має високий ступінь суспільної небезпеки.
За таких підстав, жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на більш м`який.
Суд дійшов висновку, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене суд вважає, за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
У підготовчому судовому засіданні не встановлено та учасниками судового провадження не вказано підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч.3 ст.314 КПК України, а тому суд вважає необхідним призначити судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, під час підготовки до судового розгляду вирішено питання, передбачені ч.2 ст.315 КПК України, та вчинено усі дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 314-316, 331, 369-371, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів до 24 липня 2021 року включно.
Визначити ОСОБА_4 розмір застави, після внесення якої обвинувачений повинен бути звільнений з під варти, у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривен, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_4 , у разі звільнення під заставу, такі зобов`язання:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та застава може бути звернута в дохід держави.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та скерувати начальнику державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.
Строк дії ухвали шістдесят днів.
Призначити 02 червня 2021 року о 14 годині у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березнегуватського районного суду Миколаївської області (вул.Миру, 109, смт Березнегувате, Миколаївська область) судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000086 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який проводити судом у складі професійного судді одноособово.
У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу та свідків.
Доручити Березнегуватському районному сектору філії державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області скласти відносно обвинуваченого ОСОБА_4 досудову доповідь в строк до 14 червня 2021 року, яку надати суду.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
На ухвалу суду протягом семи діб з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції щодо обрання запобіжного заходу.
В іншій частині ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1