Провадження № 11-сс/824/1062/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 . Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що подана заява ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей за його заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань містить лише загальні відомості та суб`єктивну оцінку дій, та не містить викладу обставин про вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про її необґрунтованість та необхідність відмови в її задоволенні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій указав на незаконність оскаржуваної ухвали. Так, апелянтом зазначено про те, що подана ним заява про кримінальне правопорушення відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та містить достатні та обґрунтовані дані про вчинення слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Разом з тим, апелянтом зазначено про те, що як вбачається з системного аналізу положень ст. 214 КПК України наведена норма закону встановлює не право, а обов`язок слідчого, дізнавача, або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за поданою заявою. Указав, що на етапі звернення до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення ані уповноважені особи ДБР, ані суд не наділені повноваженнями надавати кінцеву оцінку викладеним в заяві фактам про наявність або відсутність події кримінального правопорушення. Зазначив, що процесуальне законодавство зобов`язує слідчого суддю надати лише оцінку тому чи дотримано уповноваженою особою правоохоронного органу вимог ст. 214 КПК України щодо реєстрації заяви про кримінальне правопорушення та внесення відомостей в ЄРДР, а не досліджувати факти наявності або відсутності ознак злочину. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу. Крім того, апелянт просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки оскаржувану ухвалу ним отримано лише 11 вересня 2020 року, що стверджується розпискою.

ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не з`явився, надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд поданої ним апеляційної скарги у його відсутність, вимоги апеляційної скарги підтримав.

Прокурор до суду не з`явився, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, будь яких заяв до суду апеляційної інстанції від прокурора не надходило.

Вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 21 серпня 2020 року підлягає до задоволення, оскільки хоча вказана ухвала була постановлена слідчим суддею з викликом сторін, однак розгляд справи відбувся без участі ОСОБА_6 , зі змістом вказаної ухвали ОСОБА_6 ознайомився лише 11.09.2020 року, що стверджується розпискою, яка міститься в матеріалах судового провадження ( а.с. 24), апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді подано ОСОБА_6 14.09.2020. Несвоєчасне отримання копії ухвали слідчого судді та ознайомлення з її змістом є, на думку колегії суддів, поважними причинами пропуску ОСОБА_6 строку на її апеляційне оскарження, а тому вказаний строк підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 про незаконність ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року, то вони не ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.

За змістом ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначена норма закону дає підстави стверджувати те, що до ЄРДР підлягають внесенню відомості саме по заяві чи повідомленню про кримінальне правопорушення. Діючий КПК України не містить поняття «заява про кримінальне правопорушення». Аналіз положень ст. 214 КПК України та ст. 11 КК України у їх сукупності та взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що під заявою про кримінальне правопорушення необхідно розуміти письмове повідомлення відповідним суб`єктом слідчого, дізнавача чи прокурора про вчинення діяння, відповідальність за яке передбачене Особливою частиною КК України із викладенням у цьому повідомленні обставин, які дають підстави стверджувати про те, що вчинення цього діяння дійсно мало місце та надають можливість визначити попередню правову кваліфікацію указаному в заяві діянню, що є необхідним для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Між тим, у заяві, із якою адвокат ОСОБА_6 звернувся до Державного бюро розслідувань, не наведені обставини, які дають підстави стверджувати про вчинення кримінального правопорушення. Так, із заяви адвоката ОСОБА_6 вбачається те, що він не згоден із рішенням, яке було постановлено слідчим ТУ ДБР розташованого у м. Києві, а саме, з постановою про закриття кримінального провадження. Між тим не погодження особи із відповідним рішенням не дає підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Колегія суддів при цьому звертає увагу на те, що указана постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим у ході досудового розслідування кримінального провадження, у межах своєї компетенції. Законом передбачений спеціальний процесуальний порядок оскарження рішень слідчого, у тому числі і постанови слідчого про закриття кримінального провадження у випадку не погодження із цим рішенням.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_6 за своєю суттю не є заявою про злочин, факт подання якої викликає обов`язковість внесення відомостей до ЄРДР та на законних підставах відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_6 , належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого слідчим суддею рішення.
Щодо посилання апелянта на не можливість оцінки суб`єктами внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР сутності поданої заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу кримінального правопорушення, то вони не ґрунтуються на матеріалах даної справи та на вимогах закону. Як вбачається із оскаржуваної ухвали слідчим суддею зроблений висновок про те, що подана заява не є заявою про кримінальне правопорушення у розумінні положень ч.1 ст. 214 КПК України. Жодних висновків про те, що у заяві про кримінальне правопорушення повинні зазначатись усі ознаки складу цього правопорушення слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не зроблено. Зазначення у заяві про кримінальне правопорушення таких відомостей не вимагає і закон.
Щодо обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення, то така обґрунтованість дійсно повинна перевірятися після внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Проте, ця обставина не виключає того, що подана заява повинна мати ознаки заяви про кримінальне правопорушення, які указані вище, наявність саме яких указує на необхідність внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Наведене вище у своїй сукупності дає підстави стверджувати про необґрунтованість поданої апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, пов`язану із не внесенням до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим колегія суддів залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Поновити ОСОБА_6 пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4