Справа № 204/2129/21
Провадження № 1-в/204/332/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,
особа, відносно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6 . В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №147 від 12.02.2021 року, ставиться питання про те, що на підставі аналізу наявної медичної документації, анамнезу життя та хвороби, перебігу захворювання за період перебування в ДФ «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України» комісія лікарів-психіатрів дійшла висновку, що на даний час у ОСОБА_6 ознак диссоціативного розладу, псевдодементного синдрому не виявлено. Стан пацієнтки за відсутності медикаментозного лікування характеризується упорядкованою поведінкою, примітивними адаптаційними й комунікативними можливостями, рівним настроєм, відсутністю розладів сприйняття, продуктивних розладів мислення, психопатоподібної поведінки, агресивних та суїцидальних тенденцій і обумовлений інтелектуально-мнестичним недорозвитком, що досягає ступеню вираженої дебільності (ІQ=52), тому на теперішній час ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом не потребує. У зв`язку із чим, ОСОБА_6 потребує припинення застосування примусових заходів медичного характеру та скерування в розпорядження судово-слідчих органів для направлення на СПЕ для вирішення експертних питань.
В судовому засіданні представник установи підтримав заяву і просив задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у заяві та на висновок комісії лікарів №147 від 12.02.2021 року.
Прокурор не заперечував проти задоволення заяви щодо припинення примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_6
ОСОБА_8 та її захисник в судовому засіданні підтримали заяву представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» і просили задовольнити.

Обговоривши заяву, заслухавши думку учасників процесу і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за поданням представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому ст.95 Кримінального кодексу України та ст.512 КПК України порядку. До подання додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч.2 ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 515 КПК України, у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_6 , застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. До кримінальної відповідальності притягалася за ч.1 ст.115 КК України. На лікуванні в Дніпровській Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» ОСОБА_6 знаходиться з 23 червня 2020 року, діагноз: легка розумова відсталість, перенесла диссоціативний розлад, псевдодементний синдром.
Згідно наданого висновку комісії лікарів-психіатрів №147 від 12.02.2021 року, щодо ОСОБА_6 потрібно припинити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суровим наглядом та скерування в розпорядження судово-слідчих органів для вирішення експертних питань.
Відповідно до положень п. 22 Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», одночасно зі скасуванням (припиненням) примусових заходів медичного характеру щодо особи, яка захворіла на психічну хворобу після вчинення злочину, а потім одужала, суд має вирішити питання про відновлення кримінальної справи. При цьому, за відсутності підстав для закриття, кримінальну справу щодо особи, психічна хвороба якої була встановлена судом при розгляді справи з обвинувальним висновком і яка в подальшому одужала, необхідно надіслати за підсудністю суду першої інстанції для розгляду по суті, а в усіх інших випадках - прокуророві для проведення досудового слідства.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на даний час психічний стан здоров`я ОСОБА_6 покращився, у ОСОБА_6 ознак диссоціативного розладу, псевдодементного синдрому не виявлено. Стан пацієнтки ОСОБА_6 за відсутності медикаментозного лікування характеризується упорядкованою поведінкою, примітивними адаптаційними й комунікативними можливостями, рівним настроєм, відсутністю розладів сприйняття, продуктивних розладів мислення, психопатоподібної поведінки, агресивних та суїцидальних тенденцій і обумовлений інтелектуально-мнестичним недорозвитком, що досягає ступеню вираженої дебільності (ІQ=52), і враховуючи те, що комісія лікарів дійшла висновку, що ОСОБА_6 не потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку про те, що заяву слід задовольнити та припинити застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом та направити ОСОБА_6 в розпорядження судово-слідчих органів.
Керуючись ст. 95 КК України, ст. 515 КПК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, Пленумом Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про припинення примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Припинити примусові заходи медичного характеру, призначені ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та направити ОСОБА_6 в розпорядження судово-слідчих органів.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1