УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0001612 від 03.10.2014, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0001612 від 03.10.2014.
В судові засідання не з`являлись учасники розгляду справи, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали заяви, дійшла такого висновку.

ОСОБА_4 звернувся із заявою про відвід слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0001612 від 03.10.2014.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону всіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких віднесені законність (ст. 9 КПК України), змагальність (ст. 22 КПК України) та диспозитивність (ст. 26 КПК України).

Згідно зі ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України та Кримінального процесуального кодексу.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого заявником питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється питання відводу, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для відводу.

Враховуючи, що особа, яка подала заяву, в судові засідання не з`явилася, доводи заяви не підтримала, не надала належних доказів на підтвердження підстав для відводу, оскільки на неї покладається такий обов`язок за загальними засадами кримінального провадження, зокрема принципом змагальності та принципом диспозитивності, слідчий суддя вважає за доцільне відмовити в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 26, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0001612 від 03.10.2014 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1