Справа № 216/7103/18
Провадження № 1-кп/216/208/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002099 від 12.11.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нишан, Кашкадарінської області, Республіки Узбекистан, українця, громадянина України, не одруженого, дітей на утримані немає, офіційно не працевлаштованого, має неповну середню освіту, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, місця реєстрації немає, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились у приміщенні належної їй квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де в кухні вказаного житла вживали спиртні напої.

При цьому, ОСОБА_3 вважаючи, що ОСОБА_6 обділяє його у кількості випитого спиртного, почав звинувачувати її у надмірному вживанні алкогольних напоїв, та на вказаному ґрунті побутового пияцтва між зазначеними особами відбулася сварка.

Під час сварки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 прослідували у приміщення спальної кімнати вищевказаного помешкання, де у ОСОБА_3 раптово виникла гостра неприязнь до ОСОБА_6 та умисел, направлений на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до неї, не переслідуючи за мету спричинити потерпілій ОСОБА_6 смерть, знаходячись у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дії, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, приблизно о 19.00 годин 11.11.2018 року, умисно завдав потерпілій ОСОБА_6 , яка стояла звернутою до нього обличчям, не менше 18 ударів кулаками в область голови, шиї та тулубу, унаслідок яких остання не устоявши на ногах впала на підлогу.

Відразу ж після цього, ОСОБА_3 , не бажаючи зупинятися на досягнутому, діючи з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння, умисно, зі значною силою завдав лежачій на підлозі потерпілій ОСОБА_6 не менше 2 ударів ногами взутими у кросівки в ділянки голови, не переслідуючи за мету заподіяти їй смерть.

Після цього ОСОБА_3 припинив побиття потерпілої ОСОБА_6 , а остання в результаті отриманих від ОСОБА_3 тілесних ушкоджень цим же вечором ІНФОРМАЦІЯ_3 померла на місці злочину.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження які входять до комплексу тупої поєднаної травми тіла - синці, садна обличчя, шиї, тулуба, забійна рана лівої лобової області, крововиливи м`яких тканин голови, шиї, тулуба, крововиливи під оболонки, речовину та у шлуночки головного мозку, забій лівої легені, забій органів черевної порожнини, розрив печінки, лівобічний гемоторакс (20 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперитонеум.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупу № 2027 від 09.12.2018 виявлені у потерпілої ОСОБА_6 тілесні ушкодження які входять до комплексу тупої поєднаної травми, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_6 , яка настала приблизно о 20-00 годин 11.11.2018 року в результаті тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалася множинними ушкодженнями м`яких тканин, крововиливами під оболонки, речовину та у шлуночки головного мозку, забиттям легень, забиттям органів черевної порожнини, розривом печінки, лівобічним гемотораксом, гемоперитонеумом, та перебіг травми ускладнився розвитком травматичного шоку, що і з`явилося безпосередньою причиною її смерті.

Таким чином, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Свою вину в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 не визнав. В судовому засіданні пояснив, що 11.11.2018 року вранці до нього прийшов друг ОСОБА_7 разом із своєю співмешканкою. В кухні квартири АДРЕСА_3 , вони спільно вживали спиртні напої, потім він дав гроші ОСОБА_6 та вона пішла в магазин за самогоном. Коли вона повернулася, то була побита та впала в коридорі на підлогу. При цьому зазначив, що з 16-00 год. 11.11.2018 року він був вдома у ОСОБА_8 на Авангарді. Коли повернувся додому, зайшовши до спальної кімнати, він, перебуваючи у стані сп`яніння, став піднімати ОСОБА_9 з підлоги, але вона не вставала. Потім він із злості, наніс лежачій спиною на підлозі ОСОБА_10 не менше двох ударів правою ногою, обутою в кросівок, в область голови. Після цього він пішов на вулицю приблизно через годину, коли повернувся додому виявив ОСОБА_9 без ознак життя, після чого пішов до сусідки ОСОБА_11 , звідки викликав швидку медичну допомогу.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 не визнав своєї провини, його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 121 КК України доведена і підтверджується показаннями потерпілої та свідків, експерта, допитаних судом.

Так, потерпіла ОСОБА_12 надала суду наступні показання. Її мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала окремо від неї впродовж останніх 10 років, та за вказаного часу вона майже не підтримувала з нею відносин тому, як вона вела аморальний образ життя - систематично зловживала спиртним. Впродовж останніх 10 років її мати, проживаючи за місцем реєстрації по АДРЕСА_2 , спільно співмешкала з сусідом - ОСОБА_13 . З ОСОБА_13 вона знайома впродовж всього життя, тому як він проживав по сусідству у квартирі АДРЕСА_4 їхнього будинку. Відомо, що ОСОБА_14 вів аморальний образ життя, систематично зловживав спиртним, декілька разів притягувався до кримінальної відповідальності. Проживаючи спільно із ОСОБА_13 , останній систематично спричиняв її матері побої, про що знали всі сусіди будинку. В серпні 2010 року ОСОБА_15 побив матір, в результаті чого вона опинилася на стаціонарному лікуванні в Криворізькій міській лікарні № 3, про що вона має виписний епікриз. За даних обставин вона була проти співмешкання матері з ОСОБА_13 , однак на її пропозиції вигнати з квартири ОСОБА_14 , мати натомість відмовилась від підтримання з нею родинних стосунків, та залишилась співмешкати з ОСОБА_14 у власній квартирі. В подальшому від матері їй було відомо, що ОСОБА_14 продовжував їй спричиняти побої, але такий спосіб життя її повністю влаштовував. 12.11.2018 року вночі від сусідів будинку, де проживала мати, вона дізналась про її загибель.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона проживає за вище вказаною адресою впродовж останніх 20 років. Її квартира розташована на третьому поверсі в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_5 . На п`ятому поверсі, в квартирі АДРЕСА_6 мешкала ОСОБА_16 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_13 . На четвертому поверсі ніхто не мешкає. З вказаними особами вона була знайома, але товариських стосунків з ними не підтримувала. Раніше ОСОБА_15 проживав сам в квартирі АДРЕСА_4 їхнього будинку, але з часом він став постійно проживати разом із ОСОБА_9 в її квартирі АДРЕСА_6 . ОСОБА_16 та ОСОБА_15 зловживали спиртним, вели аморальний образ життя. За час їх спільного проживання, ОСОБА_15 систематично спричиняв ОСОБА_9 побої та тілесні ушкодження, такі побиття часто траплялися у дворі будинку, у під`їзді. ОСОБА_14 спричиняв ОСОБА_9 значні тілесні ушкодження, тому як ОСОБА_9 майже постійно ходила із синцями та гематомами на обличчі та голові. На побої із сторони ОСОБА_14 , ОСОБА_9 ніяк не реагувала. 11.11.2018 року приблизно о 16.00 годині вона прийшла з роботи. В цей час, забираючи свою дитину з дитячого майданчика, вона побачила як повз неї до будинку пройшов ОСОБА_15 та зайшов до під`їзду їхнього будинку. По ході було зрозуміло, що ОСОБА_17 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Впродовж вечора вона знаходилась вдома, за цей час вона не бачила і не чула, щоб ОСОБА_14 або ОСОБА_9 покидали своє помешкання. Приблизно о 23.50 годині до неї додому прийшов ОСОБА_15 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, він ледве стояв на ногах, та він сказав: «Визивай труповозку, Галька здохла». Коли ОСОБА_18 зайшов до неї в квартиру, в нього була кров на руках. Одразу після цього вона наказала ОСОБА_14 визвати швидку медичну допомогу, але він відмовив тим, що немає мобільного телефону. Потім вона із свого мобільного телефону викликала поліцію та швидку медичну допомогу. По зовнішнім ознакам ОСОБА_14 був в дуже нетверезому стані та пішов до своєї квартири. Між ними і раніше траплялися бійки, вона неодноразово викликала ОСОБА_9 швидку медичну допомогу та поліцію. Що трапилося в квартирі ОСОБА_14 їй невідомо, сторонніх шумів з їх квартири впродовж вечора вона не чула, окрім того, як приблизно о 22.00 годині пролунав гуркіт, як здалося можливо це впав стілець на підлогу. По приїзду швидкої медичної допомоги, працівники констатували смерть ОСОБА_19 , із слів медиків на її тілі були побої та травма голови.

Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є сусідкою померлої ОСОБА_6 та проживає у квартирі АДРЕСА_7 . Потерпіла доводиться подругою її доньки, померлу знала майже 27 років, разом проживали по сусідству. ОСОБА_15 з нею мешкав близько 12 років на 5-му поверсі. ОСОБА_15 неодноразово бив покійну, близько 14-00 год. вона бачила ОСОБА_9 , однак та не була побита. ОСОБА_9 не хотіла спілкуватися з донькою бо стала спілкуватися та мешкати з ОСОБА_18 . ОСОБА_15 раніше проживав у квартирі АДРЕСА_4 , зараз у цій квартирі проживає сестра та її родина: донька, зять та двоє дітей. 11.11.2018 року ОСОБА_21 вона не бачила, тільки бачила як на ношах виносили ОСОБА_9 . У труні побачила ОСОБА_9 усю побиту, порізане та понівечене обличчя.

Експерт ОСОБА_22 , зазначив, що тяжкість та кількість тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 виключає падіння її з висоти власного зросту, ушкодження у вигляді розриву печінки відбулося від удару рукою чи ногою, але не при падінні та удару наприклад об диван. Судово-медичні, морфологічні дані відсутні, тілесні ушкодження наносилися одне за одним, у певний проміжок часу без розриву у часі, ушкодження наносилися незадовго до настання смерті, удар міг бути ногою обутою в кросівки. В залежності від властивих, особистих характеристик людини, організму та роду занять (вантажник, боксер) на руках та на тілі нападника можуть і не відображатись тілесні ушкодження при нанесенні ударів потерпілій особі.

Крім показань свідків, потерпілої та допиту експерта, вина обвинуваченого у вчиненому правопорушенні також підтверджується наданими органом досудового розслідування та дослідженими судом письмовими доказами, зокрема:

- витягом з ЄРДР від 12.11.2018 року, відповідно до фабули якого 12.11.2018 року приблизно о 01-00 год. в приміщенні квартири АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_6 , 25.03.1965 року з ознаками насильницької смерті (м.к.п. а.с. 1);

- протоколом огляду трупу від 12.11.2018 року з фототаблицею, згідно якого об`єктом огляду являється труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на момент огляду знаходилася в положенні лежачи на спині в кімнаті квартири АДРЕСА_3 (м.к.п. а.с. 6-12);

- протоколом огляду місця події за участю потерпілої від 12.11.2018 р., відповідно до якого при вході до приміщення квартири АДРЕСА_3 на підлозі в положенні лежачи на спині було виявлено тіло гр. ОСОБА_6 (м.к.п. а.п. 16-18);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.11.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України було затримано о 01-00 год. 12.11.2018 року в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , в якого було виявлено та вилучено: чоловічі джинси чорного кольору, кросівки сірого кольору упаковані до спеціального пакету № 3240296; змив речовини бурого кольору з обох долонних поверхонь упаковані до паперового конверту (м.к.п. а.п.31-32);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.11.2018 року, згідно якого ОСОБА_3 12.11.2018 року о 07-00 год. перебував у стані гострої інтоксикації алкоголем (м.к.п. а.п. 33);

- актом судово-медичного дослідження № 1772 від 13.11.2018 року, згідно якого будь-яких об`єктивних ознак, які могли б свідчити про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 на момент огляду не виявлено (м.к.п. а. с. 36);

- повідомленням про підозру ОСОБА_3 від 12.11.2018 р., якому повідомлено, що останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого (м.к.п. а.с.41);

- протоколом слідчого експерименту від 14.11.2018 р. за участю захисника ОСОБА_23 та спеціаліста ОСОБА_22 , який було проведено з метою перевірки та уточнення відомостей - показів обвинуваченого ОСОБА_3 , який показав місце подій, яким чином він наніс ОСОБА_10 , лежачій спиною на підлозі не менше двох ударів правою ногою, обутою в кросівок в область голови, один удар був боковий, інший зверху-вниз в область обличчя (м.к.п. а.с. 48);

- відеозаписом допиту підозрюваного та слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_23 , який було безпосередньо досліджено судом та з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , самостійно, без жодного примусу, все визнавав, як саме наніс потерпілій ОСОБА_6 удари декілька разів в бік і по обличчю ногою, яка була в стані алкогольного сп`яніння і упала на спину і лежала в кімнаті. ОСОБА_3 також був у стані алкогольного сп`яніння, показав як бив і що казав їй зі злістю (м.к.п. а.с. 49);

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 195 від 17.12.2018, згідно якої на змивах з рук підозрюваного ОСОБА_3 , його штанях та кросівках, що були вилучені у підозрюваного 12.11.2018 року під час особистого обушку, наявна кров, що належить потерпілій ОСОБА_6 (м.к.п. а.с. 69-74);

- висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 194 від 14.12.2018, згідно якого на змиві, вилученому з поверхні дверцят шафи у спальній кімнаті, наявна кров, що належить потерпілій ОСОБА_6 (м.к.п. а.п. 79-84);

- висновком судово-медичної експертизи № 2027 від 19.11.2018, згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження, які входять до комплексу тупої поєднаної травми: синці, садна обличчя, шиї, тулуба, забійна рана лівої лобової області, крововиливи м`яких тканин голови, шиї, тулуба, крововиливи під оболонки, речовину та у шлуночки головного мозку, забій лівої легені, забій органів черевної порожнини, розрив печінки, лівобічний гемоторакс (20 мл. крові у лівій плевральній порожнині), гемоперитонеум. За своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_6 , яка настала приблизно о 20-00 годин 11.11.2018 року в результаті тупої поєднаної травми тіла, що супроводжувалася множинними ушкодженнями м`яких тканин, крововиливами під оболонки, речовину та у шлуночки головного мозку, забиттям легень, забиттям органів черевної порожнини, розривом печінки, лівобічним гемотораксом, гемоперитонеумом, та перебіг травми ускладнився розвитком травматичного шоку, що і з`явилося безпосередньою причиною її смерті (м.к.п. а.с. 89-92);

- постановою про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 18.12.2018 року, квитанцією № 0773/18, відповідно до якої речовими доказами по кримінальному провадженню № 00002099 визнано: змив речовини бурого кольору з поверхні дверцят шафи у спальній кімнаті, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу, змиви з обох долонних поверхонь трупу, чоловічі джинси та кросівки упаковані до спеціального пакету 3240296, змив речовини бурого кольору з обох долонних поверхонь, дактокарта трупу, ДВД диск, 4,7 ГБ із відеозаписом допиту підозрюваного ОСОБА_3 та слідчого експерименту (м.к.п. а.с. 97-98).

Перераховані вищезазначені докази суд визнає достовірними, оскільки вони є підтвердженими іншими доказами, наявними у справі, і що даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено даних стосовно того, що під час збирання та процесуального закріплення доказів були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та дані, котрі б давали підстави вважати недостовірними чи недопустимим зібрані у справі докази, не виявлено й таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно, всебічно розглянути справу й постановити законний та обґрунтований вирок.

Стороною обвинувачення надано достатніх доказів, які підтверджують причетність обвинуваченого до згаданого кримінального правопорушення та об`єктивно підтверджують показання осіб, які приймали участь у здійсненні процесуальних дій на місці вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, стороною обвинувачення представлено суду дані, які підтверджували наявність у правоохоронних органів конкретних та об`єктивних підстав вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Жодних даних, що ставили б під сумнів достовірність наявних у справі доказів, у тому числі показань свідків, даних, наявних у висновках експертиз та у протоколах інших слідчих дій у справі, під час перевірки матеріалів справи не встановлено. Ці докази узгоджуються між собою, а підстав вважати їх недостовірними з матеріалів справи не вбачається.

Оскільки викладені докази узгоджуються між собою відносно обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення і відповідають фактичним обставинам справи, суд обґрунтовано бере до уваги та посилається виключно на ці докази. За таких обставин, у суду відсутні підстави і сумніви в достовірності вищевказаних доказів, тому доводи обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачення обґрунтовується на неприпустимих і недостовірних доказах є голослівними.

Приведеними даними в їх сукупності підтверджуються факти того, що обвинувачений ОСОБА_3 здійснив дане кримінальне правопорушення, на що прямо вказують його дії.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Заперечення вини обвинуваченим ОСОБА_3 суд розцінює, як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності. Суд вважає, що не має підстав вважати вищезазначені докази недостовірними, оскільки вони є об`єктивними і підтверджені матеріалами справи.

Тому всі зазначені вище докази суд визнає належними та допустимими, які в своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченого, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої КК України, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Суб`єктивна сторона тілесних ушкоджень може виражатися як в умисній (статті 121-125 КК), так і в необережній вині (ст. 128 КК).

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 121 КК України, характеризується умисною виною. Умисел при цьому може бути як прямим, так і непрямим. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

У тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне.

При цьому суд відмічає, що на стаді досудового розслідування обвинувачений повністю визнавав свою провину, під час розгляду справи в суді обвинувачений не визнавав своєї вини, при цьому давав пояснення про те, що з потерпілою ОСОБА_6 ввечері 11.11.2018 року дійсно вживали спирті напої та він проявив посилену агресію до неї та завдав не менше двох ударів ногами взутими у кросівки в ділянки голови. При цьому, під час судового розгляду обвинувачений висунув іншу версію, що в квартиру АДРЕСА_8 , міг зайти будь - хто та нанести їй тяжкі тілесні ушкодження які призвели до її смерті, вказані обставини не знайшли свого підтвердження, оскільки дані показання не підтверджуються ані письмовими доказами, наявними в кримінальному провадженні, ані показаннями свідків та спростовуються висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 194 від 14.12.2018, згідно якої видно, що на поверхні дверцят шафи у спальній кімнаті, наявна кров, яка належить потерпілій ОСОБА_6 , що дає підстави стверджувати про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 наносилися безпосередньо у квартирі, тому пояснення обвинуваченого про те, що потерпіла ОСОБА_6 прийшла додому вже побита також спростовуються.

Також суд враховує, що мотивом надання обвинуваченим саме таких показань, є його бажання уникнути відповідальності.

Сторона захисту вказувала на те, що зібрані стороною обвинувачення докази, зокрема висновки експертиз, показання свідків, які не були очевидцями події, прямо не свідчать про те, що саме ОСОБА_3 вбив ОСОБА_6 . Один із основних доказів у справі, на думку захисника є протокол проведення слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_3 дав пізнавальні показання, про те стороною обвинувачення не взято до уваги, що слідчий експеримент проводився за відсутності захисника, тому право ОСОБА_3 на захист на думку його захисника було порушено. Як убачається з обставин справи до участі у кримінальному провадженні 12.11.2018 року був залучений захисник ОСОБА_23 , а тому після його залучення до справи, всі слідчі дії проводилися за участю підозрюваного та його захисника ОСОБА_23 , що також підтверджується відеозаписом допиту підозрюваного та слідчого експерименту оглянутим в судовому засіданні.

Крім того, обвинувачений заявив клопотання про допит в судовому засіданні свідків сторони захисту, а саме ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які не допитувалися під час досудового розслідування, однак не надав суду їхніх адрес проживання. Як зазначила захисниця ОСОБА_5 , що вона розшукала свідків заявлених обвинуваченим, однак вказані свідки відмовилися прибути до суду та надати усних або письмових пояснень аби виправдати обвинуваченого.

Тому до пояснень сторони захисту про невинуватість ОСОБА_3 суд відноситься критично, оскільки вони нічим не підтверджуються та спростовуються вищезазначеними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Не знайшли свого підтвердження також доводи сторони захисту, про те, що не ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, від яких потерпіла ОСОБА_6 невдовзі померла на місці, наміру позбавити життя потерпілої не було, а сліди крові померлої на його взутті не може означати причетність до її смерті, оскільки коли обвинувачений повернуся додому, то в спальні де лежала потерпіла все було у крові. Однак дані доводи сторони захисту спростовуються висновком експерта № 195 від 17.12.2018 року, з якого вбачається, що не тільки на взутті містяться сліди крові, але і на штанах обвинуваченого на лицьовій поверхні передньої правої половини штанів на відстані 92,0 см від пояса штанів і 5,8 см вправо від крокового шву, на відставні 106,5 см. від пояса штанів і 4,5 см вправо від крокового шву розташовується поверхнева пляма речовини темнувато оранжевого кольору (м.к.п. а.с. 69-74), що дає суду підстав вважати, що обвинувачений перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння з метою спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень завдав потерпілій ОСОБА_6 не менше як 20 прикладень фізичної сили в область голови, шиї, тулуба, що також підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 2027 від 19.11.2018, що за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_6 .

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого в тій частині, що визнані судом достовірними, показання потерпілої, свідків, висновки експертів, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

При цьому суд також приймає до уваги, що будь - яких вагомих, достовірних доказів, які дають підстави сумніватися в доведеності вини обвинуваченого, судом не здобуто.

За таких обставин суд вважає, що обвинувачений вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України.

Суд при цьому звертає увагу на виступ захисника ОСОБА_5 , яка у судових дебатах зазначила, що суд не звертає уваги на версію обвинуваченого, доказів його вини не достатньо, вина обвинуваченого не доведена поза розумним сумнівом, наміру позбавити потерпілу життя не було, потерпіла також була у стані сильного алкогольного сп`яніння, конфлікт міг бути спровокований самою потерпілою, суд не приймає ці доводи до уваги і на переконання суду, це не давало обвинуваченому права бити ногами лежачу на підлозі ОСОБА_6 , обвинувачений вів себе занадто агресивно по відношенню до неї, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду та перебував 12.11.2018 року 07-00 год. у стані гострої інтоксикації алкоголем (м.к.п. а.с. 33), з показів свідків та потерпілої раніше неодноразово бив її, що свідчить про його усвідомлені дії та спростовує позицію захисту щодо його невинуватості.

Крім того, в матеріалів кримінального провадження міститься виписний епікриз до історії хвороби № 6738 на ОСОБА_6 , де з її слів записано, що 17.08.2010 року її співмешканець ОСОБА_3 побив її руками по животу, після чого в неї з`явились сильні болі у животі, за медичною допомогою вона не зверталась (м.к.п.а.с. 56).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, характеризується посередньо (м.к.п. 103) за на обліку у лікаря-психіатра не перебував та не перебуває (м.к.п. 101), у лікарі нарколога перебував під диспансерним наглядом з квітня 2016 року з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (м.к.п. 102), не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, при цьому враховує позицію потерпілої сторони, яка наполягала на суровому покаранні обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , а також думки потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України та вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування ст. 69, ст.75 КК України суд не знаходить.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 337, 368, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою, залишити до набрання вироку законної сили. Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 12 листопада 2018 року.

Речові докази, а саме змив речовини бурого кольору з поверхні дверцят шафи у спальній кімнаті, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупу, змиви з обох долонних поверхонь трупу, чоловічі джинси та кросівки упаковані до спеціального пакету 3240296, змив речовини бурого кольору з обох долонних поверхонь, дактокарта трупу, які зберігаються в камері зберігання речових доказів, відповідно до квитанції № 0773/18 (м.к.п. а.с. 98) знищити.

Речовий доказ, а саме ДВД диск, 4,7 ГБ із відеозаписами допиту підозрюваного ОСОБА_3 та слідчого експерименту, - залишити в матеріалах кримінального провадження (м.к.п.а.с. 49). Матеріали кримінального провадження № 0002099 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/7103/18 (1-КП/216/208/21).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1