Справа № 567/1062/21
У Х В А Л А

17.08.2021 м. Острог

Слідчий суддя

Острозького районного суду

Рівненської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю

володільця майна ОСОБА_3

ст. слідчого СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000089

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про скасування арешту майна, в якому просить скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 накладений ухвалою слідчого судді від 09.06.2021, зазначаючи про те, що на даний час по кримінальному провадженню по факту ДТП, учасником якого він був, проведено судово-медичну експертизу за якою встановлено, що тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_5 під час ДТП, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що виключає наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та посилаючись на те, що перебування автомобіля під арештом перешкоджає йому використовувати автомобіль, що є необхідним для особистих потреб, в тому числі для проведення лікування його дочки.

Старший слідчий СВ ВП №3 Рівненського РУП в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.
Зазначив, що даний автомобіль було вилучено під час огляду місця ДТП та на нього ухвалою слідчого судді було накладено арешт з метою збереження речових доказів. Підтвердив, що по кримінальному провадженню проведено судово-медичну експертизу за якою встановлено, що тілесні ушкодження, заподіяні ОСОБА_5 під час ДТП, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Водночас пояснив, що за інформацією ОСОБА_3 він є працівником правоохоронного органу, у зв`язку з чим 17.08.2021 кримінальне провадження №0000089 від 07.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України по факту ДТП, яке мало місце 06.06.2021 біля 20 год. на 194 км автодороги сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, що в с.Грем`яче Рівненського району Рівненської області під час якого ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м.Острог під час здійснення маневру обгону здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «TOYOTA AYGO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 із подальшим його перекиданням, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, направлено начальнику Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури для вирішення питання про визначення підслідності зазначеного кримінального провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив, що перебуває на посаді дільничного офіцера поліції Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000089 від 07.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 07.06.2021 біля 20 год. на 194 км автодороги сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів, що в с.Грем`яче Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку м.Острог під час здійснення маневру обгону здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «TOYOTA AYGO» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 із подальшим його перекиданням, внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту є забезпечення кримінального провадження, збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що під час огляду місця ДТП автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 було вилучено та 09.06.2021 на нього ухвалою слідчого судді було накладено арешт з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженню.

В даній ухвалі зазначено, що арешт вилученого майна має суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження та може бути підтвердженням вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тому є необхідність його збереження як речового доказу. За вказаних обставин слідчий суддя дійшов до висновку, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000089 від 07.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні з листа ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області №4361/202/06-2021 від 17.08.2021 на даний час матеріали кримінального провадження направлено начальнику Острозького відділу Здолбунівської окружної прокуратури для вирішення питання про визначення підслідності зазначеного кримінального провадження у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.216 КПК України, слідчі органів Державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівником правоохоронного органу.

Пунктом 5 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, а п.17 ч.1 зазначеної статті визначено, що слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, для чого користується повноваженнями, визначеними частиною другою зазначеної статті.

З врахуванням зазначених норм КПК України в сукупністю з вимогами ст.216 КПК України при вирішенні зазначеного клопотання суд виходить з того, що не дивлячись на те, що на час розгляду клопотання кримінальне провадження до ДБР ще не передано, однак саме слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому має бути належним слідчим у зазначеному кримінальному провадженні, а вирішення питання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні може перешкодити йому у здійсненні прав, передбачених ст.40 КПК України, зважаючи на те, що саме на нього, на даній стадії кримінального провадження, покладені обов`язки, передбачені ст.2 КПК України.

Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Острозького районного суду Рівненської області 09.06.2021 відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано. На даний час по вказаному провадженню проводяться необхідні слідчі дії, досудове розслідування не завершено, підстав, визначених ст.174 КПК України для скасування арешту заявником не наведено, тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту зазначеного майна, оскільки скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Водночас слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ст.22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів, що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки вилучене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та в межах даного провадження не проведенні усі необхідні слідчі дії.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що розумність й співмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, а також, що заявником у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.131, 167, 170-173, 174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000089, накладеного на автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддяОСОБА_1