Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/163/21
Провадження № 1-кп/499/43/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області обвинувальний акт кримінального провадження №0000007 внесеного до ЄРДР від 12.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білка Іванівського району Одеської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, на утримані дітей не маючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні було встановлено, що 11.01.2021 року біля 23 годин 00 хвилин, точний час встановити не виявилося можливим, обвинувачений ОСОБА_4 , прибув до місця мешкання потерпілої ОСОБА_5 , з якою раніше мав близькі стосунки, за адресою АДРЕСА_1 . Надалі, впевнившись, що в кімнаті даного будинку нікого немає, шляхом віджиму стулки вікна у віконному блоці, незаконно проник до кімнати вказаного будинку, звідки, керуючись корисливим мотивом, з метою подальшого шантажування потерпілої задля продовження близьких стосунків, таємно викрав мобільний телефон марки «Doogee Voyager 2 DG310», який належав потерпілій ОСОБА_5 тим самим спричинивши їй матеріальну шкоду у розмірі 1026,00 грн. та з картонної коробки , яка перебувала на шафі викрав важливі особисті документи потерпілої, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , посвідчення багатодітної матері серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , посвідченням дитини багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , посвідченням дитини багатодітної сім`ї серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтвом про закінчення загальноосвітньої школи серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ). Після чого з викраденим майном з місця злочину зник та розпорядився їм на власний розсуд, а саме продовжував зберігати у себе з метою подальшого шантажування потерпілої задля продовження близьких стосунків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних злочинах визнав в повному обсязі, при чому не оспорюючи ні спосіб ні мету вчинення злочину, щиро каявся та надав наступні покази.

Так, дійсно 11.01.2021 року у нічний час доби він прийшов до місця мешкання потерпілої ОСОБА_5 , з якою раніше мав близькі стосунки та з якої він має спільну дитину, підійшовши до вікна кімнати, де мешкала ОСОБА_5 , щоб подивитися, що вона робить, він побачив, що в кімнаті нікого не має. Спершись на вікно, воно саме відчинилося, та він вирішив проникнути до вказаної кімнати з ціллю викрадення будь-якого майна задля шантажування ОСОБА_5 , щоб вона згодилася продовжити їх близькі стосунки. Залізши через вікно в кімнату, на шафі він знайшов мобільний телефон, який вирішив викрасти та на тому ж місці побачив коробку з під взуття, де знаходилися різні особисті документи ОСОБА_5 та її дітей, які перелічені в обвинувальному акті, та які він також забрав з собою, після чого покинув будинок, вийшовши через двері, які відмикалися з середини та пішов до місця свого мешкання. Також у ході судового слідства, обвинувачений підтвердив покази потерпілої в тій частині, що дійсно на наступний день після скоєного йому телефонувала потерпіла та працівники поліції, однак він заперечував факт вчинення ним даного злочину, а через 2-3 доби сам зателефонував потерпілій та зізнався, що дійсно викрадені речі перебувають у нього та він їх поверне, якщо ОСОБА_5 погодиться з ним продовжити стосунки. Також відзначив, що вільного доступу до житла потерпілої за адресою АДРЕСА_1 не мав, згоди на перебування в будинку не отримував.

Потерпіла у судовому засіданні показала суду, що 11.01.2021 року вона разом зі своїми дітьми поїхала в гості до хрещеного дітей, та повернувшись додому за адресою АДРЕСА_1 виявила, що двері в будинку та вікно в кімнаті біли відчинені, та з шафи зник телефон та особисті документи її дітей та її, які вказані в обвинувальному акті, після чого вона зателефонувала в поліцію. Запідозривши у вчинено злочину ОСОБА_4 , вона також зателефонувала йому, однак свою причетність до скоєного він повністю заперечував, аналогічні покази надав представникам поліції. Однак, через 2-3 доби обвинуваченим сам зателефонував їй та зізнався, що дійсно викрадені речі перебувають у нього та він їх поверне, якщо вона погодиться з ним продовжити стосунки. Дана розмова була записана нею та передана працівникам поліції, після чого вони викрили злочинні дії ОСОБА_4 . На даний час викрадені речі їй повернуто, претензій морального та матеріального характеру вона до обвинуваченого не має, виходячи з позиції потерпілої, міру покарання вона просить призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його показів та позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень обвинуваченого ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 щодо викрадення телефону марки «Doogee Voyager 2 DG310» вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 по факту незаконного заволодіння особистим документами потерпілої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України, а саме незаконне заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України щодо викрадення телефону ОСОБА_5 доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належав ОСОБА_5 (крадіжка), поєднану з проникненням у житло, у зв`язку із чим суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Також суд вважає що вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України щодо викрадення важливих особистих документів ОСОБА_5 доведеною, в його діяннях має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, оскільки ОСОБА_4 незаконно заволодів паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , посвідченням багатодітної матері серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , посвідченням дитини багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , посвідченням дитини багатодітної сім`ї серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтвом про закінчення загальноосвітньої школи серії НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 )., що є важливими особистими документами, у зв`язку із чим суд визнає винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до Кримінального Кодексу України виходячи із загальних засад призначення покарання враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.66 КК України суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме те, що обвинувачений вчинив нетяжкий та тяжкий злочин, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, не працює, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, однак перебуває на обліку у лікарня-нарколога, матеріальна шкода завдана злочинами відшкодована, беручи до уваги досудову доповідь на обвинуваченого, відповідно до якої орган пробації оцінює ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб ОСОБА_4 як середній, та вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, у зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що обвинуваченому потрібно призначити мінімальну міру покарання в межах, визначених санкцією ч.3 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України пов`язану з обмеженням особистої свободи з застосуванням ч.1 ст.70 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України. На думку суду таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1, п.2,4 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі вважати повернути за належністю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1