ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/913/21 Справа № 199/163/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001777 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця райгоспу «Переможець» Якимівського району Запорізької області, громадянина України, освіта повна середня, вдівця, пенсіонера, працюючого трактористом в ТОВ «Будінвест Інжиніринг», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_7 час його попереднього ув`язнення з 20.10.2019 по 22.10.2019.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено.
Доля речових доказів та процесуальних витрат вирішена у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто як такі, що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженню, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 20.10.2019 близько 14:30 години ОСОБА_7 готував їжу на кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
20.10.2019 приблизно о 14:35 годині до спальної кімнати, що знаходиться через коридор від зазначеної кухні, увійшов ОСОБА_9 , який також постійно проживає за вищевказаною адресою та у зв`язку з давно сталими неприязними стосунками, заснованими на побутовому рівні, мав погані взаємовідносини з ОСОБА_7 .
Перебуваючи у вказаному будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вкотре зав`язалася суперечка, яка швидко переросла у сварку. В результаті сварки, виказуючи взаємні образи в бік один одного, ОСОБА_9 вийшов зі спальної кімнати до коридору, який межує з кухнею. В цей час, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_9 , у ОСОБА_7 раптово винник злочинний умисел, направлений на спричинення останньому умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 20.10.2019 приблизно о 14:37 годині ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати в приміщенні кухні за адресою: АДРЕСА_1 , схопив зі столу, який знаходився в цій же кімнаті, у праву руку кухонний ніж з біло-синьою рукояткою та направився у коридор до ОСОБА_9 .
Далі, ОСОБА_7 , знаходячись в коридорі на відстані витягнутої руки обличчям до ОСОБА_9 , утримуючи в правій руці за рукоятку паралельно підлозі кухонний ніж, підійшов до останнього та завдав йому один тичковий удар вказаним ножем в область передньої поверхні правого стегна.
В цей час, намагаючись захистити себе та уникнути подальшого спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 схопив у праву руку черевик, який знаходився поряд на підлозі та, замахнувшись, здійснив спробу вдарити ним ОСОБА_7 в область голови.
Проте ОСОБА_7 , не зупиняючись на досягнутому, продовжуючи утримувати у правій руці за рукоятку кухонний ніж, стоячи навпроти ОСОБА_9 , наніс останньому один удар у напрямку зліва направо в область грудної клітини ліворуч.

Після цього ОСОБА_9 , отримавши вказані ножові поранення, пішов до сусіда - ОСОБА_10 , який проживає поряд за адресою: АДРЕСА_3 та попрохав викликати медичну допомогу.
В свою чергу, ОСОБА_7 , вважаючи свої дії, направлені на спричинення ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, доведеними до кінця, залишився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
В результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;
- колото-різаного поранення правого стегна, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що обставини, викладені у вироку не відповідають дійсності так як під час судового засідання від 14.05.2020 року було допитано в якості свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що «коли загавкала собака, вийшов мій батько і сказав мені, що вийди там щось з потерпілим, я вийшов і побачив потерпілого, він сказав, що впав на ОСОБА_11 , що у ОСОБА_11 був ніж, він падав, тому що п`яний, я сказав лежи не вставай та визвав швидку»
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 надав покази зі слів ОСОБА_12 , який в чергу також під час допиту на досудовому слідстві, говорив що коли він прийшов до ОСОБА_13 розповів йому що трапилося, а вже під час допиту в суді, пояснив суду іншу версію розвитку подій «Що нічого він ОСОБА_13 не говорив».
Крім того, захисник зазначає, що версія подій, про які розповів обвинувачений ОСОБА_14 також підтверджується не лише показами свідка ОСОБА_10 , а ще й висновком експерта №1341, оскільки враховуючи локалізацію плям крові на сорочці та штанах, що були вилучені у обвинуваченого одразу після подій, вони повністю підтверджують його покази про те, що потерпілий падав на нього зверху і тільки таким чином його кров могла попасти на одяг обвинуваченого і саме в тих місцях, де у потерпілого були поранення. Цей факт судом залишено поза увагою, так як він повністю спростовує покази потерпілого.
Разом з тим, захисник вказує на те, що покази потерпілого не відповідають фактичному пораненню, яке йде зліва на право, а не зверху вниз як зазначав потерпілий. У зв`язку з чим, обвинувальний акт прокурором було змінено, в якому було зазначено інший механізм.
Також, під час додаткового допиту потерпілого віл 11.01.2021 року він пояснив, що не був тверезим, а випив 20 числа та ліг відпочити випив 150 грам горілки та 1 л. пива, однак, відповідно до висновку експерта № 3495е алкоголю в крові було 3.25 %, що свідчить про те, що потерпілий був у тяжкому ступені сп`яніння, а тому не міг віддавати звіт своїм діям та щось пам`ятати.
Крім того, під час допиту експерта ОСОБА_15 в судовому засіданні на питання захисника чи можливо отримати колото-різану рану в області серця, впавши на ніж, то експерт ОСОБА_15 відповіла що на даний момент їй надаються нові дані для проведення нової експертизи, вказується новий механізм, однак ніяких нових вихідних даних надано не було так як все, що було запитано у експерта ОСОБА_15 вже їй надавалось, але відповідь надати вона не змогла, у зв`язку з чим і виникла необхідність у проведенні повторної додаткової експертизи по перевірці механізму наданого обвинуваченим, але судом також цей факт проігноровано.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені всі обставини справи, що призвело до неправильної кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, та підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу змісту показань свідків та потерпілого, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні і підтвердили його вину, висновками експертів, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаним в судовому засіданні суду першої інстанції, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав частково лише в частині умисного нанесення удару ножем в праве стегно потерпілого ОСОБА_9 , проте заперечив умисне нанесення ним удару ножем в ліву частину грудної клітини з ушкодженням серця потерпілого, зазначивши, що він не може пояснити, яким чином ОСОБА_9 отримав дане тілесне ушкодження, припускаючи лише те, що це тілесне ушкодження могло бути отримано потерпілим в той час, коли вони лежали на підлозі.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив суду, що 20.10.2019 року ОСОБА_7 влаштував конфлікт, в ході якого почав висловлювати на його адресу нецензурну лайку, на що він зробив йому зауваження. Після чого ОСОБА_7 схопив кухонний ніж, який знаходився в кухні, та, стоячи до нього обличчям, тримаючи ніж в правій руці, вдарив його ножем в область правої ноги вище коліна. В цей момент потерпілий відійшов та спитав ОСОБА_7 , навіщо він його ріже, та почав відмахуватися від нього черевиком. Однак, ОСОБА_7 , стоячи до нього обличчям, наніс йому другий удар ножем, який тримав в правій руці, в область серця, після чого він вибіг на подвір`я, розуміючи, що слабне.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 під час судового засідання в суді першої інстанції наполягав на тому, що всі удари ножем обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому з положення стоячи, в тому числі і в грудну клітину, він обвинуваченого не хватав за сорочку та не падав з ним на підлогу, а черевиком лише відмахувався від ОСОБА_7 після отримання ножового поранення.

Із показань свідка ОСОБА_12 , яка є жінкою потерпілого, вбачається, що коли вона приїхала додому, ОСОБА_9 лежав на траві біля сусіда, був весь у крові та без свідомості, на тілі чоловіка побачила поранення з лівого боку. А також свідок зазначила, що між ОСОБА_7 та її родиною постійно відбувалися конфлікти.
Допитаний в судовому засіданні, свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що 20.10.2019 року його батько повідомив, що із потерпілим ОСОБА_9 щось трапилося, та вийшовши на подвір`я, він побачив потерпілого, який був у крові та з пораненнями в області стегна та грудної клітини. Потерпілий щось казав йому, але він не розумів, бо у потерпілого була нерозбірлива мова. В результаті цього він викликав швидку допомогу. А також свідок вказав, що у потерпілого з обвинуваченим до цієї події були неприязні відносини.
Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань свідків та потерпілого вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що всі допитані судом свідки та потерпілий з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_7 у зазначеному злочині.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, яким судом була надана належна оцінка у вироку, а саме протоколом огляду місця події з фото-таблицею, за наслідками огляду якого виявлено та вилучено: ніж зі слідами речовини бурого кольору; одяг (сорочка, штани), які належить ОСОБА_7 ; змиви речовини бурого кольору з поверхні підлоги коридору та кімнати № 2; три зразки марлі тампона; два сліди папілярних візерунків на ліпких стрічках з поверхні ручки ножа, які були предметом дослідження судової-трасологічної експертизи та, у відповідності до висновку експерта № 5/4.6/927 від 01.11.2019 року два сліди папілярних узорів, залишені відповідно вказівним пальцем лівої руки та вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи № 3495е від 21.11.2019 виявлені у потерпілого тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця та колото-різаного поранення правого стегна, спричинені від механічної дії гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область грудної клітини ліворуч у напрямку зліва направо та в область передньої поверхні правого стегна у напрямку спереду дещо назовні, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером поранень та напрямками раньових каналів.
Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених у нього тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій.
Виявлені у нього тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для нанесення власною рукою, але, враховуючи характер та тяжкість отриманої травми в області грудної клітини, експерт вважав їх не характерним для спричинення його власною рукою.
Спричинення колото-різаних поранень є не характерним для падіння з висоти власного зросту, з послідуючим ударом об тупу тверду поверхню.
За своїм характером виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, а виявлене у потерпілого тілесне ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення правого стегна - відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з фото-таблицею до нього від 18.11.2019 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , останній відтворив обставини спричинення йому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Згідно додаткового висновку судово-медичного експерта № 3506е від 22.11.2019 локалізація та характер виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Таким чином, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає їх достатніми і приходить до висновку, що вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині доведено поза розумним сумнівом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні, та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Доводи ж сторони захисту про те, що обставини справи всебічно не досліджені, є необгрунтованими, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначеного у вироку злочину. Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що судом не було досліджено механізм нанесення обвинуваченим тілесного ушкодження потерпілому є безпідставними.

Твердження захисника, що судом не взято до уваги висновку експерта №1341, з якого вбачається, що враховуючи локалізацію плям крові на сорочці та штанах, що були вилучені у обвинуваченого одразу після подій, вони повністю підтверджують покази обвинуваченого про те, що потерпілий падав на нього зверху і тільки таким чином його кров могла попасти на одяг обвинуваченого і саме в тих місцях, де у потерпілого були поранення, не спростовують доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме показами потерпілого ОСОБА_9 , який як під час проведення слідчого експерименту за участі судово-медичного експерта, так і під час судового розгляду зазначав, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому два удари ножем виключно з положення стоячи, обличчям до обличчя, на відстані близько 0,5 метри від ОСОБА_7 , отримав удар лезом ножа в ліву половину грудної клітини, тілесних ушкоджень в області грудної клітини в результаті падіння на підлогу або перебуваючи на підлозі він не отримував.
Зазначені покази потерпілого ОСОБА_9 підтверджуються висновком судово-медичного експерта № 3506е від 22.11.2019, відповідно до якого локалізація та характер виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.
Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3495е від 21.11.2019 року спричинення ОСОБА_9 колото-різаних поранень є не характерним для падіння з висоти власного зросту, з послідуючим ударом об тупу тверду поверхню та, враховуючи характер та тяжкість отриманої травми в області грудної клітини, експерт вважав не характерним для спричинення такої травми його власною рукою. Навпроти, судово-медичний експерт дійшов висновку, що тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця спричинено від механічної дії гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область грудної клітини ліворуч у напрямку зліва направо, тобто судово-медичних даних про те, що ушкодження грудної клітини з ушкодженням серця могло бути спричинено внаслідок падіння на лезо ножа або через інший механізм не має.
Дані висновки експерт підтвердив в судовому засіданні зазначивши, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини не могли бути спричинені при падінні з висоти власного росту і удару об тверду тупу поверхню.
Таким чином, покази потерпілого ОСОБА_9 щодо механізму отримання ним тілесних ушкоджень є чіткими та послідовними як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, та сумнівів не викликають, оскільки узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, покази ОСОБА_7 щодо механізму отримання ним тілесних ушкоджень не знайшли свого судово-медичного підтвердження, а тому не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, згідно з протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 щодо області спричинення ударів ножем ОСОБА_7 вказати не зміг, лише зазначив, що умисно ударів ножем не завдавав, а тому згідно з додатковим висновком судово-медичного експерта № 3525е від 25.11.2019 року оцінити свідчення ОСОБА_7 , дані ним в ході проведення слідчого експерименту, щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , не вдалось за можливим у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений також не зміг чітко пояснити, яким чином ОСОБА_9 отримав дане тілесне ушкодження, припускаючи лише те, що це тілесне ушкодження могло бути отримано потерпілим в той час, коли вони лежали на підлозі.
Твредження захисника про те, що під час допиту експерт ОСОБА_15 не змогла надати відповідь на питання захисника чи можливо отримати колото-різану рану в області серця, впавши на ніж, є необгрунтованими, оскільки допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_15 пояснила, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини не могли бути спричинені при падінні з висоти власного росту і удару об тверду тупу поверхню.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що суд першої інстанції допитав всіх свідків у кримінальному провадженні, дослідив всі письмові докази кримінального провадження, врахував думку сторін щодо можливості завершити стадію судового розгляду та перейти до судових дебатів, які не заперечували проти цього та не заявляли клопотань про дослідження інших доказів, тим самим суд виконав вимоги ст. 22 КПК України та забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі мотиви в її спростування, які ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.
Крім того, незгода захисника з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону. На думку апеляційного суду, надані суду докази було досліджено в повному обсязі, їх було достатньо для вирішення питання про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому підстав вважати, що вирок суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України колегія судів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України- залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4