ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№638/125/21-к Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1566/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.368 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/818/1566/21 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року, -
УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.3 ст.368 КК України повернуто прокурору у порядку, передбаченому п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Суд мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт складено без дотримання вимог статті 291 КПК України, оскільки в ньому не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими; при формулюванні обвинувачення в повній мірі не розкрито суб`єктивної сторони скоєння інкримінованого ОСОБА_8 злочину, кваліфікація дій обвинуваченого є суперечливою, так як не відповідає диспозиції статті Закону України про кримінальну відповідальність.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а суд, надавши оцінку фактичним обставинам, формулюванню обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого, фактично вийшов за межі повноважень суду під час підготовчого судового засідання, які передбачені ст.314 КПК України. Указав, що висновки суду про незрозумілість пред`явленого обвинуваченого є хибними, оскільки сторона захисту під час підготовчого судового засідання наполягала на тому, що їм зрозуміло пред`явлене обвинувачення. Наголосив, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, так як примітка до ст.368 КК України (в редакції яка діяла на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) не містить посилання на кваліфікуючу ознаку вимагання неправомірної вигоди. Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог, передбачених п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до висновків, які містяться у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року, суду належить проаналізувати точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, а також норм, що формують інститут обвинувачення у чинному кримінальному процесуальному законодавстві.
Згідно з зазначеною нормою цього закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз юридичної складової цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");
3) формулювання обвинувачення.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачення сформульовано неповно, не конкретно та містить протиріччя, а також щодо оцінки правової кваліфікації дій обвинуваченого, є передчасними.
З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; викладено формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію, зміст якої відповідає диспозиції ч.3 ст.368 КК України, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення, а також можливість суду роз`яснити його обвинуваченому.
Також, відповідно до звукозапису судового засідання від 02 лютого 2021 року сторона захисту не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, що додатково підтверджує той факт, що пред`явлене обвинувачення є зрозумілим для сторони захисту, а тому висновки суду про його неконкретність є передчасними.
До того ж, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити у поряду, передбаченому ст.ст.337-339 КПК України, а висновки суду про зворотне позбавленні підстав, оскільки це є правом прокурором, а не обов`язком, а суд в залежності за результатами судового розгляду має право прийняти одне із рішень, передбачених ст.373 КПК України.
За таких обставин ухвала суду на підставі ч.1 ст.412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: