Справа № 484/546/21
Провадження: № 1-кп/484/253/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2021р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000540 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, який має освіту 5 класів, не працює, одружений, дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 07.04.2005р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 19.01.2006р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської областіза ч. 1 ст. 152 КК України на підставі ст.. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільнився 22.01.2010р. через відбуття строку;

- 04.11.2015р. Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст.. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 13.10.2016р. через відбуття строку,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України
за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

13.10.2020року у період часу з 19:40 по 20:00 години ОСОБА_3 проходячи біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 побачив ОСОБА_6 , котра шукала ключі в сумці. В цей час у ОСОБА_3 виник прямий умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та, обхопивши шию останньої обома руками, став здушувати, тим самим наніс їй тілесні ушкодження в ділянці шиї. Після чого в ході взаємної штовханини повів поміж двори, де біля одного із будинків залишив ОСОБА_6 та зник з місця вчинення кримінального правопорушення. В результаті своїх умисних дій ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді саден на шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими ОСОБА_6 тілесними ушкодженнями.
11.10.2020 приблизно о 23:10год. ОСОБА_3 , проходячи по вул. 12 Грудня в м.Первомайську Миколаївської області в районі озера на мікрорайоні «Фрегат», звернув увагу на ОСОБА_5 , котра рухалась на незначній відстані попереду від нього. Коли обвинувачений побачив на плечах потерпілої рюкзак, у нього виник умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.
Виконуючи задумане, діючи умисно та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , прискорив ходу та порівнявся з ОСОБА_5 . Після цього, розуміючи, що його дії носять відкритий характер та зрозумілі потерпілій, схопив ОСОБА_5 правою рукою за шию і почав душити, а лівою рукою вирвав мобільний телефон з її рук та викинув на узбіччя. Продовжуючи свої злочинні дії, не зважаючи на опір ОСОБА_5 , повалив останню на землю, де з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, ривком вихопив з її рук рюкзак, і таким чином відкрито заволодів майном ОСОБА_5 , а саме: рюкзаком вартістю 120грн., в якому знаходився гаманець вартістю 100 грн. з грошовими коштами в сумі 500грн., спричинивши тим самим матеріальний збиток останній на загальну суму 720 грн.
Обвинувачений свою винуватість у вичинені кримінальних правопорушень, що йому інкримінують, за обставин, викладених у обвинувальному акті визнав повністю, однак від дачі пояснень відмовився на підставі ст.. 63 Конституції України.
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінують, підтверджуються доказами, дослідженими під час розгляду справи.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що восени 2020р. ввечері, коли вже було темно, вона поверталась до дому. Біля під`їзду будинку по вул. Корабельній на неї напав чоловік, який схопив її за шию ззаду, почав душити та тягнути до кущів. Вона злякалась та пообіцяла чоловіку зробити все, що він забажає. Після чого, чоловік, тримаючи її за шию почав водити її неподалік від будинків, однак з якою метою, не повідомив. При цьому він наказав обняти його рукою. В цей час вона непомітно для чоловіка набрала на мобільному телефоні номер телефону матері. Через деякий час вона побачила, що до них підбігла її мати, яка почала кричати. Чоловік злякався та втік.
Законний представник потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка була допитана як свідок, пояснила, що восени 2020р. ввечері вона чекала вдома на доньку, яка зателефонувала їй та сказала, що підходить до будинку. Через деякий час від доньки на телефон надійшов виклик, та вона почула, як вона комусь обіцяє, зробить все, що він забажає. Вона, злякавшись за доньку, вибігла з будинку. Через деякий час вона побачила доньку, яку за шию рукою тримав обвинувачений. Вона закричала та намагалась схопити обвинуваченого за одяг, але він встиг втекти. Завдяки світлу від ліхтаря вона бачила обличчя чоловіка, що тримав доньку, та це був обвинувачений.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 13.10.2020р. ОСОБА_7 повідомила, що 13.10.2020р. приблизно о 20:40год. біля будинку АДРЕСА_3 її неповнолітній доньці ОСОБА_6 були завдані тілесні ушкодження.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2020р. потерпіла вказала на фотокартку із зображенням обвинуваченого, вказуючи, що саме ця особа завдала їй тілесні ушкодження.
З висновку експерта №562 від 15.10.2020р. у ОСОБА_6 виявлені садна шиї. Дані тілесні ушкодження могли утворитись 13.10.2020р. від дії тупого(их) твердого(их) предмета(ів), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та при падіння з висоти власного зросту утворитись не могли.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 10.11.2020р. та таблиці зображень до нього потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала, за яких обставин їй були завдані тілесні ушкодження. Дані вказаного протоколу збігаються з поясненнями, наданими потерпілою під час розгляду справи.
Із заяви від 11.11.2020р. вбачається, що ОСОБА_9 добровільно видала працівникам поліції диск із відеозаписом, який був оглянутий згідно протоколу огляду від 11.11.2020р. та з`ясовано, що на диску міститься відеофайл із зображенням нападу на ОСОБА_6 .
Згідно висновку експерта від 20.01.2021р. КСЕ/9/115-21/653-ФТ зображення у вказаному відеофайлі мають дуже низьку якість та замилений вигляд, що не дозволяє використати експерту для ідентифікації жоден із методів портретної експертизи.
Учасники процесу просили не оглядати вказаний вище відеозапис, оскільки обвинувачений визнав той факт, що на ньому зображені обставини його нападу на потерпілу ОСОБА_6 .
Свідки ОСОБА_10 , у якого протягом тривалого часу проживав обвинувачений разом із співмешканкою, та ОСОБА_11 , яка є співмешканкою обвинуваченого, пояснили суду, що під час огляду відеофайлу з камери спостереження із зображення нападу на потерпілу ОСОБА_6 , вони впізнали за статурою, одягом, рухами у чоловікові, що здійснює напад, ОСОБА_3 . Також ОСОБА_11 пояснила, під час сумісного проживання ОСОБА_3 часто не ночував вдома.
Свідок ОСОБА_12 вказав, що він є батьком потерплої ОСОБА_6 та про напад на неї він дізнався згодом, отже жодних обставин, що викривають або виправдовують обвинуваченого його показання не містять.
Крім того, потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що 11.10.2020р. на початку дванадцятої години ночі вона, повертаючись додому, йшла по вул. 12 Грудня в м.Первомайську та розмовляла по телефону з сестрою. Вона почула за собою шаги, зупинила та відчула, що її хтось схопив за шию та почав душити. Цей чоловік вихопив з її рук мобільний телефон, який викинув на узбіччя. Після цього повалив її на землю та став погрожувати. В цей час по дорозі проїхав автомобіль. Після чого, чоловік схопив її рюкзак, та пішов по дорозі. Обличчя чоловіка вона не бачила.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.11.2020р. ОСОБА_5 повідомила, що 11.10.2020р. приблизно о 23:45год. на вул. 12 Грудня невідома особа відкрито заволоділа її сумкою, в якій знаходились грошові кошти, жіночій червоний гаманець.
Згідно протоколу слідчого експерименту від 05.12.2020р., потерпіла розповіла та показала, за яких обставин був вчинений грабіж. Дані вказаного протоколу збігаються з поясненнями, наданими потерпілою під час розгляду справи. На огляді диску до вказаного протоколу учасники процесу не наполягали, мотивуючи тим, що обвинувачений визнав обставини вчинення кримінальних правопорушень, вказані в обвинувальному акті.
Згідно заяви ОСОБА_13 вона добровільно видала працівникам поліції гаманець червоного кольору, який вона знайшла в середині жовтня 2020р. біля свого паркану по АДРЕСА_4 , який був оглянутий 05.12.2020р., про що складений протокол огляду.
Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що всередині жовтня минулого року познайомився з ОСОБА_3 . Одного разу він показав місце у лісосмузі, де він іноді ночує, та в цьому місці він побачив жіночі речі та жіночій червоний гаманець з емблемою та ручкою, щоб одягати на руку. ОСОБА_3 пояснив, що цей гаманець його співмешканки.
Від допиту свідка ОСОБА_13 прокурор відмовився, а сторона захисту не наполягала на її допиті.
Дослідивши зазначені докази, враховуючи, що обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, що йому інкримінують, за обставин, викладений в обвинувальному акті, суд дійшов до висновку, що вказані докази узгоджуються між собою та підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень.
Отже, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив проступок та тяжкий злочин, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, негативна характеристика на нього відсутня, однак він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Також суд враховує те, що правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України, вчинене відносно неповнолітньої особи.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №48 стан здоров`я обвинуваченого не позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними, він підпадає під дію ч.1 ст. 19 КК України. Відносно діяння, що йому інкримінують, його слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру він не потребує.
В судовому засіданні 25.03.2021р. обвинувачений вказав, що кається у вчиненому та бажає попросити пробачення у потерпілих, просив не призначати йому суворе покарання та дати шанс на виправлення.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Однак, про бажання вибачитись перед потерпілими обвинувачений висловив лише в судовому засіданні 25.03.2021р. за відсутності потерпілих. На попередньому судовому засіданні, яке відбувалось за участю потерпілих, обвинувачений пробачення у них не просив, жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки не демонстрував. Крім того, обвинувачений не намагався будь-яким чином відшкодувати завдану потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду. Отже, каяття обвинуваченого в судовому засіданні викликає сумніви у його щирості.

Ураховуючи обставини кримінальних правопорушень, причини їх припинення, відсутність дій з боку обвинуваченого, направлених на відшкодування шкоди, суд вважає, що каяття обвинуваченого направлене виключно на пом`якшення призначення йому покарання.

Отже, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає рецидив злочинів.
Викладене вище, обставини вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують його покарання, дані про його особу, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статей, що встановлюють відповідальність за кримінальні правопорушення, що йому інкримінують, на підставі ст.. 70 КК України у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально в умовах ізоляції від суспільства.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.12.2020р. за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 125, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України на підставі ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Зазначений вирок законної сили не набрав.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 01.06.2020р. у справі № 766/39/17 зробила висновок щодо застосування норм права та вказала, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили та, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів).
Оскільки обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення до ухвалення вищевказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити йому покарання відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.

На думку суду таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Враховуючи призначене покарання, схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, суд вважає за необхідне запобіжний захід відносно обвинуваченого залишити обраний раніше у виді тримання під вартою.
Долю речових доказів у кримінальному провадженню, зазначених в обвинувальному акті, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів для проведення експертизи в сумі 5230,40 грн.

Цивільний позов не заявлений..
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за:

-ч. 1 ст. 125КК України у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин;

- ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК Українишляхом часткового складання призначених покарань, до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.12.2020р та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Зарахувати у строк покарання строк відбутого покарання за попереднім вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.12.2020р з дня затримання з 01.12.2020р. по день звернення даного вироку до виконання.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 24.12.2020р. до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертизи в сумі 5230 (п`ять тисяч двісті тридцять)грн.. 40 коп.

Речові докази жіночій гаманець червоного кольору, переданий на зберігання до Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілій ОСОБА_5 ; диски із відеозаписами, які є додатком до висновку експерта від 20.01.2021р. КСЕ/9/115-21/653-ФТ, зберігати в матеріалах справи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпілі, їх представник мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1