В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

законних представників

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

захисника

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Магдалинівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000011 від 25.01.2021 року по обвинуваченню:

-неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарське Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студент Професійно-технічного училища № 2 м. Дніпро, раніше не судимого;

-неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, учень КЗ «Приорільської ЗЗСО І-ІІІ ст..», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт відносно неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, згідно якого вбачається, що 09 січня 2021 року близько 23 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити, неповнолітній ОСОБА_4 , за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, знаходячись в коридорі вказаного житлового будинку, де з підвіконника шляхом вільного доступу, таємно викрали мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі 3S, вартістю 1780 грн. 00 коп, який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_10 .

Після скоєння крадіжки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд в корисливих для себе цілях, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток у розмірі 1780 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майні (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майні (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , який був допитаний в присутності матері ОСОБА_6 , суду пояснив, що 09 січня 2021 року близько 23 години, разом із неповнолітнім ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_9 таємно викрали мобільний телефон марки «Xiaomi», який належить ОСОБА_10 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд. Матеріальні збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі. У вчиненому він щиро кається, просить сильно не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 суду показала, що сина виховує самотужки. Раніше син до подібних вчинків схильний не був. Провела з ним бесіду, обіцяв більше такого не робити.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 , який був допитаний в присутності матері ОСОБА_7 , суду пояснив, що 09 січня 2021 року близько 23 години, разом із неповнолітнім ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_9 таємно викрали мобільний телефон марки «Xiaomi», який належить ОСОБА_10 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд. Матеріальні збитки потерпілому відшкодував в повному обсязі. У вчиненому щиро кається, просить сильно не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 суду показала, що виховує сина самотужки. До подібних вчинків схильний не був. Намагатиметься дивитись за сином краще.

Потерпілий ОСОБА_10 , в засідання не прибув, надав до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі.

Також винуватість неповнолітніх обвинувачених в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, підтверджується такими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом огляду місця події від 24.01.2021 року, згідно якого предметом огляду є мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі 3S, золотистого кольору з ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду від 24.02.2021 року, згідно якого було проведено огляд цифрової відеокамери марки «Panasonic», на якій відбувалась відео зйомка слідчого експерименту від 24.02.2021 року за участю: підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також учасників слідчого експерименту;

- висновком експерта № 365/21 від 02.02.2021 року за результатами судово товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі 3S, золотистого кольору, об`ємом оперативної пам`яті 3 ГБ та постійної 32 ГБ, бувшого у використанні який перебував в справному стані, станом на 09.01.2021 року, становить 1780 грн., за умови, що станом на вказану дату об`єкт мав якісні споживчі характери);

- протоколом огляду місця події від 23.02.2021 року проведеного в с. Приорільське, згідно якого проведено огляд домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 ;

- протоколами проведення слідчого експерименту від 24.02.2021 року за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які беззаперечно підтверджують вчинення неповнолітніми обвинуваченими даного кримінального правопорушення;

- постановою про зміну кваліфікації з ч.1 на ч.2 ст.185 КК України від 12.01.2021р., актами обстеження житлово-побутових умов обвинувачених, згідно яких вони проживають в достатніх для їх належного розвитку і проживання умовах, батьки ними піклуються, та інші докази, що були досліджені судом.

По справі цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався.

У судовому засіданні 16 червня 2021 року захисник неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 , заявила клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.105 КК України із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження.

Неповнолітні обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх законні представники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали клопотання свого захисника, та просили звільнити від кримінальної відповідальності та застосувати до них примусові заходи виховного характеру, у вигляді застереження.

Прокурор просив визнати винними обвинувачених з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду провадження, та, вважаючи їх належними та достатніми, які узгоджуються між собою і доводять вину обвинувачених і правильність кваліфікації їх дії; а також, враховуючи обставини справи, у тому числі відсутність обтяжуючих обставин, за наявності декількох пом`якшуючих, у тому числі скоєння злочину у неповнолітньому віці, щире розкаяння, відшкодування шкоди, просив визнати обвинувачених винними без визначення покарання, застосувавши до них захід виховного характеру у виді застереження.

Вислухавши прокурора, обвинувачених, їхніх законних представників, захисника, оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у скоєнні вищевказаного злочину доведена вищевказаними доказами в повному обсязі, а їхні дії правильно кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України, що підтверджується поясненнями та доказами, дослідженими судом, які повністю узгоджуються між собою, та вважає правильною остаточну кваліфікацією їхніх діянь за зазначеною статтею, а саме: крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання як у межах, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, у відповідності до ст.ст.66-67 КК України.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді, складеній старшим інспектором Магдалинівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 26.04.2021 року відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 вказано, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. Орган пробації вважає, що заходи роботи з неповнолітнім повинні бути спрямовані на зміну оточення та здійснення нагляду за його поведінкою.

В досудовій доповіді, складеній старшим інспектором Магдалинівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 26.04.2021 року відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 вказано, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. Орган пробації вважає, що заходи роботи з неповнолітнім повинні бути спрямовані на зміну оточення та здійснення нагляду за його поведінкою, а також на покращенні відношення до навчання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинених нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства».

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує тяжкість вчиненого неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, його молодий вік, та те, що вину в скоєнні кримінального правопорушення він визнав повністю, щиро розкаявся, скоїв кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, відповідно до досудової доповіді, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, при цьому ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється, як низький.

Так, суд враховує тяжкість вчиненого неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, його молодий вік, та те, що вину в скоєнні кримінального правопорушення він визнав повністю, щиро розкаявся, скоїв кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем навчання та проживання характеризується добре, раніше не судимий, відповідно до досудової доповіді, його виправлення можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, при цьому ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення органом пробації оцінюється, як низький.

Крім того, судом береться до уваги стан здоров`я обвинувачених, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень інтелектуального і вольового розвитку та інші особливості неповнолітніх щодо ставлення до суспільних цінностей і існуючих у суспільстві вимог щодо правил поведінки, готовність до їх сприйняття і коригування своєї поведінки, здатність до самооцінки свого поступку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені розділом ХV КК України.

Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один із перелічених в даній статті видів примусового заходу виховного характеру, в тому числі застереження.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду.

При цьому, системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому.

З роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" вбачається, що положення ч. 1 ст. 497 КПК України кореспондуються з ч. 1 ст. 97 КК України, у зв`язку з чим посилання на означену норму процесуального закону під час прийняття рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ст. 105 КК України) є таким, що не відповідає нормам процесуального закону. Суд в таких випадках при прийнятті рішення керується лише ст. 105 КК України.

Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх", суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинувачених винуватими у вчинені злочину та керуючись ст. 105 КК України, звільняє їх від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

На думку суду, призначене неповнолітнім обвинуваченим покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним та достатнім для їх виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У кримінальному провадженні щодо неповнолітнього суд може покласти процесуальні витрати на батьків, опікунів або піклувальників.

Ухвалення судом обвинувального вироку зі звільненням від покарання не є підставою для звільнення засудженого від відшкодування процесуальних витрат на користь держави.

В разі засудження в одному кримінальному провадженні кількох осіб процесуальні витрати підлягають стягненню у частковому порядку з урахуванням вини, ступеня відповідальності і майнового стану кожного.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 105,185ч.2 КК України, ст. 100,124 ч.2, 369-371, 373- 376, 484,485 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.105 КК України застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.105 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 в прибуток держави в рахунок відшкодування витрат за проведення судових експертиз: 150 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 365/21 від 02.02.2021 року;

Стягнути з ОСОБА_7 в прибуток держави в рахунок відшкодування витрат за проведення судових експертиз: 150 грн. за проведення судово-товарознавчої експертизи № 365/21 від 02.02.2021 року.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі 3S, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_10 залишити останньому як законному володільцю.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1