Справа № 279/1803/21
1-кс/279/392/21
У Х В А Л А
іменем України
08 квітня 2021 року

Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростені клопотання слідчого СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000165 від 07.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ст.152,ч.3 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченкове, Переяслав-Хмельницького району, Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ст.152,ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 ч.3 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про те, що 07 квітня 2021 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання - в будинку АДРЕСА_3 , та маючи на меті зґвалтувати свою неповнолітню сестру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває в сімейних відносинах, застосував фізичне насильство відносно неповнолітньої ОСОБА_8 , яке виразилось в тому, що ОСОБА_5 використовуючи фізичну перевагу, силоміць зняв з неповнолітньої ОСОБА_8 верхній одяг та нижню білизну, після чого ігноруючи волю потерпілої, вдарив її рукою по обличчю, руками схватив її за шию та закрив рукою її рот, тим самим долаючи її опір, після чого знявши з себе штани та нижню білизну, вчинив дії сексуального характеру пов`язані із анальним проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням своїх геніталій, без її добровільної згоди.

Відомості за даним фактом 07 квітня 2021 року слідчим СВ Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

07 квітня 2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Слідчий зазначає, що підозра ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 07.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.04.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; речовими доказами у кримінальному провадженні, медичною довідкою № 336 від 07.04.2021; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, який відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Крім того, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 , від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, може намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні, зазначив, що дний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний проживає з потерпілою та зі своєю матірю в одному будинку, тому буде чинити на них тиск, а також, знає місце проживання інших свідків їх повні анкетні дані, а тому в органу досудового розслідування є достатні відомості вважати, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків або інших членів їх сімей, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічно примусу змінювати свої покази, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань. Відповідно до допиту свідків та потерпілої останні не виключають існування реального тиску на них в тому числі із застосування фізичної сили. Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Також, згідно п.4 ч.1 ст.177 КПК України орган досудового розслідування не виключає можливості, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду, оскільки раніше ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності та буде навмисно затягувати досудове розслідування.

Також, згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що існує ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за злочини проти життя та здоровя, що підтверджується довідкою про судимість. Неодноразові судимості які наразі погашені, ніяким чином не вплинуло на ОСОБА_5 і він продовжив вчиняти злочинні дії.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 , у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати провадженню іншим чином.

Лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових умисних кримінальних правопорушень.

Вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії, просив задоволити клопотання про застосування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. У судовому засіданні слідча ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила його задоволити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти клопотання, зазначивши, що свою причетність до зазначених слідчим обставин не визнає, зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення не має.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 проти клопотання заперечував, зазначивши, що підозрюваний не має наміру переховування від органів досудового розслідування або суду, зауважив, що ОСОБА_5 причетність до зазначених слідчим обставин не визнає, не пам`ятає, оскільки був у сильному стані сп`яніння, з огляду на вказане захисник просив обмежитися щодо підозрюваного запобіжним заходом у виді цілодобового арешту за місцем його приписки, що унеможливить зустічі та спілкування із особами, зазначеними слідчим.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила його задоволити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки існують обґрунтовані ризики, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. До того ж свою вину не визнає, його з місце проживання ні чого не утримує. Окрім цього підозрюваний ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, не має джерела доходів, зловживає спиртними напоями, притягувався за кримінальні правопорушення.
Судом встановлено, що відомості за даним фактом 07.04.2021 року слідчим СВ Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.
07.04.2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру за ч.3 ст.152 КК України.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та надані матеріали в обґрунтування доводів та заперечень, встановлено наступне:
Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному в передбачені законом строки.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені п.п. , 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконати неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стації. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке могло бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначино, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні суспільні інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, який відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.
З клопотання та досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрюваний причетний до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом огляду місця події від 07.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.04.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; довідкою Коростенської ЦМЛ №1451 від 07.04.2021 року видана ОСОБА_5 (1.29 проміле); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 ; речовими доказами у кримінальному провадженні, медичною довідкою № 336 від 07.04.2021; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Одночасно звертаю увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_5 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про його особу: не має постійного місця роботи, не має джерела доходів, зловживає спиртними напоями, не одружений, на утриманні осіб немає, в силу ст. 89 КК України не судимий, вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, строком на шістдесят діб.
Даний запобіжний захід вважається найбільш прийнятним з огляду на всі досліджені за клопотанням про застосування запобіжного заходу обставини.
На підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає можливим не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 395КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 07.06.2021 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 07.06.2021 року.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, слідчому, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Здійснення доставки ОСОБА_5 до місця попереднього ув`язнення покласти на уповноважених осіб Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1
Копія згідно з оригіналом