Справа № 274/4518/21 Провадження № 1-кс/0274/1068/21
12.07.2021 м.Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
підозрюваної ОСОБА_4 ,
Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрювої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.07.2021 року близько 08 години 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися за місцем свого спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка. В ході даної сварки у ОСОБА_4 виник умисел на вбивство ОСОБА_8 . Після чого, вона, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_8 підійшла до останнього та нанесла один удар ножем, який тримала в правій руці в грудну клітину ОСОБА_8 , таким чином вбивши його.
У результаті вказаних дій ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної проникаючої рани грудной клітки з ушкодженням серця та легень.
10.07.2021 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_4 .
У відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України 11.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у ньому.
Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні проти застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечила та просила застосувати до неї більш м`який запоіжний захід, зокрема, домашній арешт, оскільки умислу на вбивство не мала.
Захисник ОСОБА_9 щодо задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 заперечив. Вказав, що зазначені у клопотанні ризики, не підтверджені належними доказами, а прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких заходів не забезпечить необхідної процесуальної поведінки підозрюваної, що, в свою чергу, свідчить про необгрунтованість застосування до останньої такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою. Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувалася, сприяє досудовому розслідуванню.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Варто зазначити, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.
Таким чином, наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, а підозрювана причетна до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується, зокрема: рапортом чергового про повідомлення зі служби «102» про те, що 10.07.2021 о 09 год 46 хв за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ЕМД виявлено чоловіка який лежить без ознак життя; протоколом огляду місця події від 10.07.2021, згідно якого було оглянуто будинок за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено труп ОСОБА_8 , зафіксовано розташування трупа, тілесні ушкодження, а також виявлено та вилучено ніж, лезо коси та змиви речовини бурого кольору; протоколом огляду місця події від 11.07.2021, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_8 , встановлено причину смерті останнього, вилучено речі потерпілого, відібрано зразки крові, волосся, зроблено змиви з рук; протоколом допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_15 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Встановлено також, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Бердичева Житомирської області, українка, громадянка України, не заміжня, на вихованні неповнолітніх дітей немає, не працює, освіта середня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима.
Що ж до наявності обгрунтованих ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то в клопотанні зазначено про можливість переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.
Обговорюючи питання наявності зазначених у клопотанні ризиків, зокрема, щодо переховування підозрюваної від органів досудового розслідування, то такий, як вважає слідчий суддя, є цілком ймовірним, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, покарання за який передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Також в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваній ОСОБА_4 знайомі свідки в цьому кримінальному проваджені, відоме їх місце поживання, а відтак, перебуваючи на волі, підозрювана може незаконно впливати на них з метою зміни показань та уникнення від кримінальної відповідальності. Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання необхідно у повній мірі враховувати вимоги кримінального процесуального законодавства України, практики Європейського суду з прав людини, забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справи, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, та наслідки вчинення протиправних діянь.
Виходячи із вищезазначених, доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_4 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навели слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні.
Доводи захисника і підозрюваної про відсутність підстав обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження будь-якими належними та допустимими доказами під час розгляду клопотання.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись статтями 176 179, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 200, 206, 208, 309 Кримінального процесуального кодексу України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 07.09.2021 без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання особи - 10.07.2021 о 12 год 20 хв.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, процесуального прокурора.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 13.07.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1