УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2021 Справа №607/22302/20

номер провадження 1-кп/607/776/2021

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду у м.Тернополі кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 від 24 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 від 24 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України.

Обвинувальний акт, пред`явлений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

З врахуванням думки учасників судового провадження судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Крім того, прокурором в підготовчому судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього певних обов`язків: прибувати до прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 18 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. наступної доби; здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон. Заявлене клопотання прокурор обгрунтовує тим, що на даний час закінчився строк дії ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 26.11.2020 р., якою відносно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту та встановлені обов`язки передбачені ст.194 КПК України, проте ризики передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати. У зв`язку з цим, виникла необхідність у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладенні на нього обов`язків передбачених ч.4 ст.194 КПК України, з метою запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора не заперечив.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016)/

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1, ч.2 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статтею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 "Про взяття під варту до суду" зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

При вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , окрім наявної обґрунтованої підозри, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, визначенні ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення .

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений може переховуватись від суду є те, що він, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України, яке за ступенем тяжкості відноситься до нетяжкого злочину проти власності, зокрема, позбавлення волі на строк до чотирьох років, обвинувачений може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та з метою унеможливлення проведення необхідних процесуальних дій.

Ризиком того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та на даний час не має постійного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення корисливих злочинів, з метою отримання коштів для виїзду з місця проживання та переховування від суду.

Також, судом враховано дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме , що він не має постійного місця роботи, є неодруженим, утриманців не має, стан його здоров`я, вік та нестійкі соціальні зв`язки останнього, наявність постійного місця проживання - АДРЕСА_1 , а також те, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, переконливості наявних ризиків, та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід задовольнити, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також в повній мір зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 315, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002323 від 24 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 Кримінального кодексу України у судовому засіданні в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області - 12 квітня 2020 року о 09 годин 00 хвилин.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Тернопіль, громадянину України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, такі обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ) в період доби з 18 годин 00 хвилин до 08 годин 00 хвилин наступної доби,

-здати на зберігання паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають можливість виїзду за кордон.

Встановити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 до 23 год. 59 хв. 31 травня 2021 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, що визначене ч. 1 ст. 392 КПК України

Головуючий суддяОСОБА_1