Справа №333/6588/20
Провадження №1-кп/333/285/21
ВИРОК
15 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, Запорізького району, с. Григорівка, громадянина України, освіта - середня, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 04.11.1994 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 43 КК України приєднано покарання за вироком від 16.11.1993 року. Звільнився 17.05.1997 року з Бердянської ВК № 77 по відбуттю строку покарання; 10.08.1998 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі суворого режиму з конфіскацією майна. Звільнився 02.09.1999 року з Оріхівської ВК № 88 у відповідності до ст. 4 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 року; 09.02.2000 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі суворого режиму з конфіскацією майна. Звільнився 29.10.2001 року з СІЗО № 10 по відбуттю строку покарання; 19.12.2003 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 23.06.2005 року із Південної ВК № 90 по відбуттю строку покарання; 31.01.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75-76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; 23.12.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 30.04.2014 року з Каменської ВК № 101 умовно достроково з невідбутим терміном 2 роки 3 місяці 14 днів; 25.12.2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 20.04.2017 року з Софіївської ВК № 55 по відбуттю покарання; 24.11.2017 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту; 13.06.2018 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 1місяця позбавлення волі,звільнився 20.04.2020 р. по відбуттю строку покарання, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, 07.11.2020 року о 14-30 год. знаходячись на зупинці громадського транспорту поблизу супермаркету «АТБ-маркет», який розташований за адресою: пр.. Соборний, 1-Г, м. Запоріжжя , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, підійшов ззаду до малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з кишені її куртки таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A» моделі «М1804С3G», IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 , в корпусі бежевого кольору, вартість якого складає 1833 грн.34 коп., в чохлі червоного кольору, вартістю 100 грн., двома сім-картами операторів «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 та «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_4 , вартістю 50 грн. кожна, що належить ОСОБА_7 . Після чого разом з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2033 грн. 34 коп.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим в вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та пояснив, що він перебував 7 листопада 2020 р. приблизно 14-30, 15-00 год. на зупинці громадського транспорту «Запоріжжя-1» біля АТБ. Збирався їхати додому. Спочатку доїхати на «Космос», а потім пересісти на маршрутне таксі № 5 і доїхати додому. На зупинці було приблизно 15 людей. Побачив, що стоять дві дівчинки, у однієї стирчав із кишені телефон. Не бачив, що вона неповнолітня. Витяг телефон і поклав собі до кишені. Трохи постояв, потім вирішив, що необхідно йти, щоб не було неприємностей. Обійшов маршрутку з переду, під`їхав трамвай, перед перилами, де люди заходять, зустрів ОСОБА_10 , він стояв курив. Поспілкувався з ним. Потім пішов, переступив бордюр, його хтось стукнув по плечу, це був чоловік у червоній куртці, зазначив про те, що він витяг телефон у дівчинки. Під час його руху, його ніхто не кликав, не кричав. Він хотів відійти, але хлопець взяв його за руку. Підійшли ще два хлопця, які кричали, що він краде, не працює. Один взяв і витяг у нього телефон. Потім підійшли дві дівчинки, показали їй телефон, та дівчинка у якій він витяг телефон зазначила, що це її телефон, почала плакати. Не хотів вчиняти злочин, так сталось, не знає, що на нього найшло. Зазначив, що він сам віддав телефон ОСОБА_11 і той віддав його дівчинці, він просив вибачення. ОСОБА_11 викликав поліцію, потім підійшла бабуся дівчинки, приїхала патрульна поліція. Наділи наручники. Посадили його у машину, патрульний спитав навіщо вкрав телефон, забрав його у нього, потім засунув його ОСОБА_12 до карману, сфотографував його. Під час спілкування ОСОБА_11 з поліцією, той зазначав, що він не гнався за ним, а йшов, побачив із маршрутки як Костриця витяг телефон і пішов за ним. Він не збирався тікати з місця події. Визнає, що таємно викрав мобільний телефон, з інкримінованим грабежем не згодний.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що телефон «Xiaomi Redmi 6A» належить їй, але він перебував у користуванні її неповнолітньої доньки ОСОБА_13 . Подія сталась у листопаді 2020 р., біля «АТБ» на станції Запоріжжя-1,це була субота, приблизно 14-30, 15-00 години подзвонила її донька ОСОБА_14 , 2009 р.н., яка їхала на гурток танців. У вихідний день якщо це перша половина дня, донька їде сама без супроводу дорослих. Іноді донька заїжджає до бабусі на роботу на залізничну станцію. Дар`я весь час телефонує їй і повідомляє де вона знаходиться. Того дня, донька зателефонувала і повідомила, що вона не встигла на маршрутне таксі, чекає інше. Донька була із подругою. Хвилин через десять потерпілій почали телефонувати незнайомі номери. Вона була на роботі, не могла відразу взяти слухавку, і десь хвилин через 15, їй додзвонились батьки подруги і повідомили, що у ОСОБА_15 вкрали телефон і вона перебуває у відділі поліції. До відділу ОСОБА_7 приїхала години через дві, там із дитиною була бабуся. В телефоні було дві сім карти операторів «МТС» та « Київстар». Телефон купувала за 5000 грн. два роки тому. Донька розповідала про події матері, зазначила що після дзвінка їй, донька поклала телефон до кишені куртки, кишені були глибокі. Зазначила, що коли відходила від маршрутки почула, що її хтось штовхнув. Хотіла зателефонувати, і виявила, що телефону у кишені немає. До доньки підбігли хлопці, запитали чи не у неї вкрали телефон. Вони бачили як вже через дорогу перебігав чоловік і вони побігли за ним. Затримали його. Підвели затриманого до неї показали телефон, де вона зазначила, що це її телефон.
Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в суді повідомила, що в цей день вона зателефонувала мамі, сказала що приїде пізніше, оскільки не вистачило місця у маршрутному таксі. Потім приїхала інша маршрутка, вона знову не змогла сісти, хотіла подзвонити сказати, що буде ще пізніше, але телефону у кишені вже не було. Перед цим бачила, як якійсь чоловік штовхнув її. Коли це було не пам`ятає, місце події зупинка «Запоріжжя-1» біля АТБ. Телефон марки«Xiaomi Redmi 6A». Чоловіка наздогнали біля пекарні, на стороні вокзалу.
Свідок ОСОБА_16 в суді повідомила, що восени 2020 року приблизно після 13 години до неї на ринок прийшла онука ОСОБА_14 , вона дала дівчинці трохи грошей. Вона із подругою походили ринку, зайшли до магазину і пішли на зупинку біля АТБ, їхати на «Космос» додому. Вона думала, що ОСОБА_17 поїхала. Потім вийшла по своїм справам, почула, що кричить її дитина, плаче. Стояли дві патрульні машини, обвинувачений у наручниках, хлопець, який його затримав, та дівчинки. ОСОБА_17 плакала, дуже злякалась. Свідок повідомила, що бачила неодноразово як ОСОБА_12 краде у людей гаманці, а потім викидає їх. Почала на нього кричати, телефону у нього не було. Знає про те, що його наздогнав хлопець, який бачив, коли ОСОБА_12 викрав телефон, він бачив як ОСОБА_12 витягав телефон, наздогнав його, скрутив руки та викликав поліцію.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що 7 листопада, близько 14-15, він їхав у маршрутці, на зупинці «Запоріжжя-1» побачив з вікна, як раніше невідомий чоловік, в якому він впізнає обвинуваченого ОСОБА_19 , витяг телефон у дівчинки років 11-12, підійшовши ззаду до неї та витягнув з кишені. Він зупинив маршрутку, вийшов. Спочатку підійшов до дівчинки і уточнив чи у неї викрали телефон, а потім побіг за Кострицею. Костриця потім спереду обійшов маршрутку і перейшов дорогу на бік станції «Запоріжжя-1», і там пройшов через трамвайну колію і пішов по зебрі. Свідок коли гнався за ним, крикнув один раз ОСОБА_12 «стій», але той не обертався, але прискорювався. Він зупинив ОСОБА_12 вже на тротуарі, через дорогу, біля аптеки, вихід з ринку. Коли наздогнав його, сказав, щоб він показав телефон, Костриця дістав його з кишені та намагався повернути. Потім підійшла дівчинка з подругою, а потім підійшла бабуся дівчинки з ринку. Він викликав поліцію та тримав ОСОБА_12 за руку до приїзду поліції. Костриця хотів віддати телефон, але вони його не взяли. Ніякого тиску із боку поліції не було, більш чіткі покази були надані при допиті під час досудового розслідування.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що ОСОБА_21 є його знайомим. 7 листопада він зустрічав ОСОБА_12 біля «Запоріжжя-1», він працює на ринку, роботу закінчує 14-00, 14-30 години. Вийшов з роботи, чекав трамвай на зупинці у бік автовокзалу. Зупинка знаходиться біля «Запоріжжя-1» на проїжджій частині. Коли під`їхав трамвай, він побачив ОСОБА_22 , який ззаду обійшов трамвай і підійшов до нього. Вони обмінялися декількома словами та ОСОБА_23 пішов через дорогу. Потім бачив, як біля кафе до ОСОБА_12 підійшов якийсь хлопець, вони розмовляли. Про події, які відбулись потім, він не знає, оскільки поїхав. Це було приблизно в період з 14-30 до 15-00 год. коли ОСОБА_12 з боку «АТБ» переходив по пішохідному переходу, він не біг, просто йшов. За ним ніхто не гнався, не біг. Коли вже від`їжджав на трамваї, то бачив, як ОСОБА_12 підійшов до парапету, біля кафе, поряд випічка, одразу за пішохідним переходом, до нього підійшов хлопець, вони розмовляли.
Свідок ОСОБА_24 , допитана в судовому засіданні, повідомила, що вона разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_25 , перебуваючи на чергуванні отримали виклик на планшет про вчинення грабежу на Запоріжжі-1. В цей час вони знаходились в районі автовокзалу. Через декілька хвилин проїжджаючи через пішохідний перехід побачила, як двоє чоловіків один за одним біжать по ньому. Вони розвернулись та під`їхали до тротуару з боку залізниці. На тротуарі стояло двоє чоловіків, серед яких був раніше незнайомий ОСОБА_12 та чоловік, який його затримав, також маленька дівчинка, яка плакала. Було встановлено, що ОСОБА_12 викрав мобільний телефон у дівчинки, а хлопець його затримав. Підійшло багато людей, серед яких бабуся дівчинки. Вони викликали слідчо-оперативну групу.
Свідок ОСОБА_25 надав показання аналогічні показанням ОСОБА_24 .
Винність ОСОБА_6 в об`ємі зазначеному у вироку підтверджується наступними дослідженими в суді письмовими доказами.
Згідно рапорту оператора служби «102» на ім`я начальника Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області судом встановлено, що 07.11.2020 року о 14:45 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.11.2020 о 14:44 за адресою: м. Запоріжжя, площа Привокзальна, б. 1, 2-5 хвилин тому затримали невідомого чоловіка, який вихопив у неповнолітньої дитини телефон. Заявник ОСОБА_18 (а.с.64).
З рапорту інспектора патрульної поліції у м. Запоріжжя ОСОБА_26 від 07.11.2020 р. судом встановлено, що під час несення служби по охороні громадянського порядку у складі автопатруля №303 сумісно з лейтенантом поліції ОСОБА_25 було отримано виклик про грабіж, який стався за адресою: АДРЕСА_2 , прибувши на місце о 14:49 ними було виявлено ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , неповнолітню ОСОБА_9 , які повідомили, що невідомий чоловік витягнув телефон у неповнолітньої, це було помічено, намагаючись його наздогнати, але невідомий чоловік не реагував на крики о зупинці та побіг у бік залізничного вокзалу. При відпрацюванні прилеглої території було виявлено особу, на яку прямо вказали потерпілі. Було встановлено, що даним громадянином є ОСОБА_6 , під час поверхневої перевірки у лівій кишені куртки було виявлено телефон Ксіомі Редмі (а.с.65).
З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.11.2020 р. судом встановлено, що ОСОБА_7 звернулась із заявою, в якій просить притягнути до відповідальності ОСОБА_27 , який відкрито заволодів її мобільним телефоном марки Ксіомі Редмі в корпусі золотистого кольору в червоному чохлі, чим спричинила матеріальну шкоду на суму 5000 грн. (а.с. 66)
Висновки суду щодо місця та обставин вчинення злочину ґрунтуються на даних, викладених в протоколі огляду місця події від 07.11.2020 року, під час якого була оглянута ділянка місцевості, за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, 1-Г на який знаходиться чоловік, який представився як ОСОБА_6 (а.с. 67-73).
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 07.11.2020 року вбачається, що під час обшуку затриманого ОСОБА_6 було вилучено, в тому числі мобільний телефон Ксиомі в корпусі бежевого кольору IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 (а.с.101-103)
З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.11.2020 р. судом встановлено, що неповнолітній свідок ОСОБА_9 , впізнала за фотознімками ОСОБА_6 , як особу, який викрав в неї мобільний телефон та в подальшому був затриманий невідомим хлопцем (а.с.77-81).
10.11.2020 року за участю неповнолітньої ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_7 був проведений огляд двох мобільних телефонів, які вилучені при затриманні у ОСОБА_6 . Під час проведення огляду встановлено, що мобільний телефон під номером 1 марки «Xiaomi Redmi 6A» моделі «М1804С3G», в корпусі бежевого кольору, в силіконовому чохлі червоного кольору, на задній частині по середині якого мається полімерна накладка. Встановлено, що телефон має два IMEI (1) НОМЕР_1 , IMEI (2) НОМЕР_2 , встановлено, що в телефоні знаходяться дві сім-карти з абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (а.с.84-86).
Під час проведення слідчого експерименту 11.11.2020 р. свідок ОСОБА_18 пояснив, що він 07.11.2020 р. о 14:30 год., знаходячись в маршрутному таксі №46, яке зупинилось на зупинці громадського транспорту біля супермаркету «АТБ» за адресою: пр. Соборний, 1Г. У вказаному маршрутному таксі він сидів з правого боку від вікна, де побачив, що біля маршрутного таксі зібралось дуже багато людей, які хотіли зайти. Серед них він побачив дівчинку, 11 років, позаду якої стояв невідомий йому чоловік, невисокого зросту, середньої статури, був одягнений у чорну куртку та сині джинси. Потім він побачив, що цей чоловік витягнув з кишені дівчинки мобільний телефон. Після того цей чоловік поклав викрадений телефон до себе в кишеню куртки та обійшов маршрутне таксі з передньої частини та перейшов дорогу в бік залізниці. Він після того вийшов з маршрутки та побіг за цим чоловіком, який майже перейшов пішохідний перехід. Він, добігши майже до кінця пішохідного переходу кричав чоловіку, щоб той зупинився. Після чого він озирнувся в його бік та продовжив свій рух, пробігши пару метрів, він наздогнав чоловіка та запитав: ви не брали мобільний телефон у дівчинки, яка стояла на зупинці? На що чоловік відповів: «Так, це я його вкрав». Потім він попросив чоловіка показати цей телефон, чоловік дістав його з кишені. Він впізнав телефон як той, що був вкрадений у дівчинки, бо він був також в чохлі червоного кольору. Потім він викликав поліцію (а.с.91-97).
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він таємно викравши у неповнолітньої ОСОБА_9 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6A» моделі «М1804С3G» намагався втекти, та в момент фактичного заволодіння майном, незаконні дії ОСОБА_6 стали відкриті та зрозумілі для свідка ОСОБА_18 , який почав наздоганяти та наблизившись, гукнув ОСОБА_6 . Продовжуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , розуміючи, що його незаконні дії направлені на таємне викрадення майна, сталі відкриті, не зупиняючись на досягнутому, тримаючи викрадене майно при собі, прискорив рух, однак свідок ОСОБА_18 наздогнав та зупинив ОСОБА_6 .
Проте, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_6 у відкритому викрадені чужого майна (грабежі).
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, намагався втекти з викраденим мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 6A» моделі «М1804С3G» після того, як зрозумів, що його дії по викраденню мобільного телефону стали відкритими для свідка ОСОБА_18 .
Відповідно до ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном належить кваліфікувати як грабіж.
В даному випадку дії ОСОБА_6 дійсно були помічені свідком ОСОБА_18 . Але обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що після того, як він витягнув мобільний телефон з кишені неповнолітньої ОСОБА_9 , він пішов та не чув, щоб його хтось гукав, пред`являв вимоги зупинитись. Він не прискорювався, йшов нормальним кроком, не намагався втекти. Сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами, що ОСОБА_6 усвідомлюючи, що його злочинні дії виявлені, продовжив заволодіння чужим майном.
Так, допитаний свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_6 рухався по пішохідному переходу проїжджої частини проспекту Соборному, в той час коли він його один раз гукнув, на що Костриця не обертався, але прискорювався. Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 поясняв навпаки, що ОСОБА_12 обернувся та не зупинився і продовжив свій рух. Отже, показання безпосереднього очевидця вказаних подій різняться. Суд врахував, що між проведенням слідчого експерименту та допитом в суді свідка ОСОБА_11 минув час, тому окремі деталі не збереглися в пам`яті. Але інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 усвідомлював, що його протиправні дії викриті та продовжив вчиняти злочин, суду не надано.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій, суд виходив із того, що ОСОБА_6 викравши мобільний телефон, пройшов певну відстань, обійшовши маршрутне таксі, перейшовши трамвайну колію, поспілкувавшись декілька секунд зі свідком ОСОБА_28 , продовжив рух через проїжджу частину по пішохідному переходу та був зупинений свідком ОСОБА_18 на іншому боці проспекту Соборному. Суд вважає, що показання свідка ОСОБА_18 про поведінку ОСОБА_6 на пішохідному переході не можуть вважатися беззаперечним доказом того, що ОСОБА_6 зрозумів, що його дії по таємному викраденню мобільного телефону викриті. Сам ОСОБА_6 заперечив те, що він чув, як його гукали. Суд врахував, що ці події відбувались на вулиці, де присутні сторонні шуми, в тому числі автомобілів, відбувається інтенсивний рух пішоходів та транспортних засобів, а рух Костриці в цей час відбувався по пішохідному переходу проїжджої частини. Тому суд вважає, що навіть така поведінка особи, як поворот голови та прискорення кроку, може бути обумовлена дорожньою обстановкою та не може беззаперечно свідчити про усвідомлення особою того, що його протиправні дії викриті. Крім того, слід врахувати показання свідка ОСОБА_18 , який під час слідчого експерименту поясняв, що він кричав чоловікові, який викрав телефон, щоб той зупинився, коли перебував на кінці пішохідного переходу і пробігши ще два метри, зупинив цього чоловіка. Тобто, враховуючи, що відстань, яку ОСОБА_18 подолав, шляхом бігу з моменту окрику до моменту зупинення ОСОБА_12 складає всього 2 метри, то і час який минув з моменту оклику до зупинки обраховується 1-3 секундами. За такий короткий проміжок часу будь-яких активних дій, які б свідчили про намагання ОСОБА_6 зникнути з викраденим майном не могло бути вчинено. А враховуючи подальшу поведінку ОСОБА_6 , який після зупинення якого ОСОБА_18 , супротиву не оказував, втекти не намагався, на прохання свідка продемонстрував телефон, намагався його повернути, у суду не має підстав ставити під сумнів показання обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині.
Показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про те, що вони бачили, як двоє чоловіків біжать через пішохідний перехід, суд не бере до уваги, оскільки виклик поліції свідком ОСОБА_18 був зроблений вже після того, як він затримав ОСОБА_29 , тому ОСОБА_24 та ОСОБА_25 не могли бачити рух ОСОБА_11 та Костриці по пішохідному переходу.
При розгляді кримінальних справ суд має додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи із досліджених доказів, суд вважає за необхідне змінити юридичну кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки нове обвинувачення не є більш тяжким, а формулювання фактичної сторони обвинувачення залишається без істотних змін та тісно пов`язане з первісним, в результаті такої зміни не буде порушено право особи на захист.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає, що органами досудового розслідування неправильно кваліфіковані його дії за ч.2 ст. 186 КК України та його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд враховує, що скоєне ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, перебуває під спостереженням лікаря нарколога.
Обтяжуючі покарання обставини в обвинувальному акті не вказані, тому суд не може вийти за межі обвинувачення в цій частині та визнати вчинення злочину щодо малолітньої особи обставиною, що обтяжує покарання.
Пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачає.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Витрати на залучення експерта складають 326,88 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначитийому покарання за цією статтею у вигляді двох років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 326 грн. 88 коп.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання, тобто з 07 листопада 2020 року.
-Мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A» моделі «М1804С3G», який зберігається в камері зберігання речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в спец пакеті SUD2052170 за квитанцією 3455 (а.с.90) повернути потерпілій ОСОБА_7
-Мобільний телефон марки «Bravis» моделі «F180Ring», який зберігається в камері зберігання речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, в спец пакеті SUD2052169 за квитанцією 3455 (а.с.90) повернути ОСОБА_6 або ОСОБА_30 .
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя: ОСОБА_1