№ провадження 1-кп/606/125/21
Справа № 606/3315/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в м.Теребовля клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 05.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, у якому просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000001 від 05.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за фактом шахрайства 20.11.2014, житель м. Полтава, шляхом обману, зловживаючи довірою вчинив щодо ОСОБА_4 шахрайські дії та спричинив шкоду на суму 2500 грн.

В ході досудового розслідування за результатами проведення слідчих (розшукових) дій не вдалося встановити особу, яка його вчинила.

Враховуючи, що на теперішній час минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, прокурор просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву у якій просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення клопотання заперечив, вказавши, що органом досудового розслідування не вчинено всіх дій для проведення ефективного розслідування, таким чином порушено його права потерпілого.

Заслухавши прокурора, проаналізувавши подане клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 частини першої цієї статті, при не встановленні особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

З даної підстави кримінальне провадження закривається судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КПК України).

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що Теребовлянським ВП ГУНП в Тернопільській області 05.01.2015 на підставі заяви ОСОБА_4 про те, що 20.11.2014, житель м. Полтава, шляхом обману, зловживаючи довірою вчинив щодо заявника шахрайські дії та спричинив шкоду на суму 2500 грн було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалось з 2015 року по 2019 рік.

Фактично матеріали кримінального провадження складаються із заяви, протоколу допиту потерпілого, та виконаної однієї слідчої дії, згідно з ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області про надання тимчасового доступу до речей та документів, за період 2020 та 2021 років у матеріалах кримінального провадження наявні лише два рапорти з приводу невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, що в розумінні КПК України не може вважатися ефективним (повним) досудовим розслідуванням.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що органами досудового розслідування не в повному обсязі проведено всі слідчі (розшукові) дії, для встановлення винної особи, а відтак передчасним є висновок, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, неможливо встановити.

Відмова прокурору у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження не позбавляє його можливості повторного звернення до суду із зазначеним клопотанням після проведення повного та всебічного досудового розслідування відповідно до норм КПК України.

Враховуючи, те, що прокурором у клопотанні ставиться питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме інтересам потерпілого, завданням та засадам кримінального провадження, принципу верховенства права та матиме формальний характер, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 3-1 ч. 1, ч. 4 ст. 284 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1