Справа № 442/1233/21
Провадження № 1-кс/442/199/2021
У Х В А Л А

про арешт майна

16 лютого 2021 року слідча суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :
Старший слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 звернулась до суду з даним клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, яке являється речовим доказом у кримінальному провадженні №0000067, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме на право відчуження та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 .

Старший слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській областіОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала суду клопотання у якому відзначила, що подане клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд даного клопотання проводити у її відсутності та у відсутності прокурора.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, за якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з копії витягу з ЄРДР, 218.01.2021 Дрогобицьким ВП ГУ НП у Львівській області було зареєстровано кримінальне провадження за №0000067, з правовою кваліфікацією правопорушення - ч. 2 ст. 190 КК України, згідно фабули якого 27.01.2021 до Дрогобицького ВП звернулись ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 , увійшовши до них в довіру 23.10.2019, шахрайським способом, переоформив право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала останнім, чим завдав матеріальної шкоди.

В ході проведення допитів потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стало відомо, що у 2016 році ОСОБА_6 віддав у користування автомобіль марки ВАЗ 2109, який йому належав своєму знайомому ОСОБА_5 . Останній на вказаному автомобілі їздив по своїх власних потребах, а також відвозив потерпілих у магазин для покупки всього необхідного. У 2018 році у ОСОБА_6 виникли проблеми із здоров`ям та проводили хірургічне втручання. Під час одужання та проведення лікування ОСОБА_5 допомагав потерпілим, в подальшому між потерпілими та ОСОБА_8 відбулась домовленість про те, що останній доглядає за потерпілими, так як у них немає осіб з кола родичів, а ОСОБА_5 після їх смерті отримає квартиру АДРЕСА_2 , в котрій дані особи проживали та проживають по теперішній час та яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_5 погодився та почав допомагати останнім по господарству.

В подальшому у листопаді 2020 до потерпілих у квартиру прийшов ОСОБА_5 та сказав, що їде за кордон та не буде доглядати потерпілих згідно їхньої домовленості. При розмові останнім стало відомо, що квартира належить ОСОБА_5 , останні не мають жодних майнових прав на квартиру та їм надано до огляду копію договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2019, відповідно до якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали квартиру ОСОБА_5 , проте зі слів потерпілих даного договору вони не укладали, документи в нотаріуса не підписували та кошти відповідно до договору не отримували.

Таким чином є підстави вважати, що внаслідок можливих шахрайських дій ОСОБА_5 міг неправомірно заволодіти квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу серії 420, виданого 23.10.2019, що позбавляє потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можливості володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Старшим слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_3 08.02.2021 винесено постанову, якою квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

За таких обставин, з метою забезпечення арешту майна та збереження речового доказу, приходжу до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яку визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідча суддя,-

у х в а л и л а:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів із дня її оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідча суддя ОСОБА_1