Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1994/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваної: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 березня 2021 року про продовження строку дії підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:

04.03.2021 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 14.0.04.2021 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001161 від 26.12.2019 за підозрами ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у тому, що у невстановлені в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше квітня 2020 року, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, налагодили незаконний механізм придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв із подальшим їх зберіганням у невстановленому в ході досудового розслідування місці.

В цей же час та місці, у останніх виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання, придбання та збут вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу цивільному населенню на територіях Київської та Житомирської областей.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, у невстановлений слідством час, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо здійснивши придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв за невстановлених слідством обставин, почав їх зберігати у невстановленому в ході досудового розслідування місці.
09.04.2020 року ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , узгодивши із ОСОБА_10 , який перебував на попередньому ув`язненні у Лук`янівському СІЗО міста Києва, час та спосіб збуту вибухових речовин особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 на суму у розмірі 7000 грн.

Цього ж дня, діючи на виконання вказівки ОСОБА_10 , особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 здійснив передплату грошових коштів в сумі 5600 грн. на картковий рахунок « НОМЕР_1 », який відкритий на ім`я ОСОБА_9 .
В свою чергу, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 04 червня 2020 року, у невстановлений спосіб переніс на автозаправний комплекс «ВОГ», що знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, село Глибочиця, 127 кілометр автодороги «Київ-Чоп», раніше придбану ним вибухову речовину, а саме суміш типу «окисник-відновник» на основі аміачної селітри (більше 80 %), яка здатна до вибухового перетворення, де здійснив її «закладку».
В подальшому, із використанням інтернет меседжера «ТЕЛЕГРАМ», ОСОБА_7 , діючи за передньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , повідомила особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 місце знаходження зазначених вибухових речовин.
В свою чергу, особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 , вирушив до АДРЕСА_1 зустрівся із ОСОБА_7 та віддав їй раніше обумовлену наступну частину грошових коштів, передбачених за придбання вибухових речовин, у розмірі 1400 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , незаконно збула вказану вище вибухову речовину за сім тисяч гривень особі за зміненими анкетними даними ОСОБА_11 , яку в послідуючому 04.06.2020 року у останнього було вилучено працівниками правоохоронних органів.
Разом тим, продовжуючи свою кримінально-протиправну діяльність, у невстановлений слідством час, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленому місці попередньо здійснивши придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв, почав здійснювати їх подальше зберігання у невстановленому в ході досудового розслідування місці до 13.10.2020 року.
ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , узгодили час та спосіб збуту вибухових речовин особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_11 на суму у розмірі 36 000 грн.
В свою чергу, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , 12.10.2020 року близько 21 год. 00 хв. переніс раніше придбану ним вибухову речовину до місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 .
У подальшому 13.10.2020 року близько 17 год. 45 хв. у телефонній розмові ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повідомила особі зі зміненими анкетним даними ОСОБА_11 місце передачі вибухових речовин, а саме: АЗС «ВОГ», що в місті Житомирі по вулиці Незалежності, 10.
Після чого, в цей самий день, близько 17 год. 50 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в указаному місці, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , отримавши від особи зі зміненими анкетним даними ОСОБА_11 обумовлену раніше суму грошових коштів 36000 грн., здійснила передачу останньому вибухової речовини, яку в подальшому 13.10.2020 року у останнього було вилучено працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, тобто у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Вказані обставини попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

14.10.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263КК України.

16.10.2020 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб строком до 12.12.2020 року.

Визначено заставу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 169440 грн. (сто шістдесят дев`ять тисяч чотириста сорок гривень).

Уразі внесення застави вирішено покласти на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому підозрювана зареєстрована (проживає) без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

08.12.2020 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира продовжено строк тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, до 14.01.2021 року, з можливістю внесення застави та покладенням у разі внесення застави обов`язків у розмірі, який визначено ухвалою від 16.10.2020 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13.01.2021 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира підозрюваній ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.03.2021 року.

09.03.2021 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001161 від 26.12.2019 до шести місяців, тобто до 14.04.2021 року.

Подане слідчим клопотання обґрунтоване неможливістю завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001161 до закінчення дії попередньої ухвали, якою було продовжено підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з необхідністю виконання ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій у провадженні, без проведення яких неможливо завершити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3.5, ч.1 ст.177 КПК України, необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження та неможливість запобігти встановленим ризикам жодним із більш м`яких запобіжних заходів, слідчий за погодженням з прокурором просили продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.04.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 березня 2021 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 , погоджене з прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001161 від 26.12.2019, задоволено.

Продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 14.04.2021 року, з можливістю внесення застави та покладенням у разі внесення застави обов`язків у розмірі, які визначено ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 16.10.2020 року при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід або зменшити максимальний розмір застави до мінімального розміру, визначеного для даної категорії злочинів.

Вважає, що відсутні підстави для продовження ОСОБА_7 такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Вказує, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та прийнятою з істотним порушенням норм процесуального права. Посилається на те, що відсутня обґрунтована підозра та відсутні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а вказівки сторони обвинувачення на такі ризики ґрунтуються виключно на припущеннях. Зазначає, що слідчим суддею при продовженні строку тримання під вартою не визначено альтернативний розмір застави, що є порушенням норм КПК України. Вказує на те, що слідчий суддя не надав належної оцінки тому, що підозрювана довготривалий час тримається під вартою, однак справа ще не передана до суду. Посилається на те, що згідно практики Європейського суду з прав людини, довготривале тримання під вартою особи без вироку суду є порушенням норм Конвенції.

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Захисник додатково пояснив, що відносно одного з співучасників матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, інший підозрюваний проживає на території іншої області, тому ризик спілкування ОСОБА_7 з іншими фігурантами провадження відсутній, інші зазначені прокурором та слідчим суддею ризики є лише припущенням, тому підстав для подальшого тримання підозрюваної під вартою відсутні.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваної не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст.199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити:1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ж ч.5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Європейської Конвенції передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя зазначених вимог закону та положень практики ЄСПЛ в ході вирішення даного клопотання дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого були саме ті обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, тобто у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб,тобто у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 раніше судима за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 15.04.2019 року за вчинення аналогічного злочину, обставини вчинення злочину та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, те, що вона не працює, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, є підставами вважати, що підозрювана під загрозою можливого покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити речі, документи та речові докази, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних; а також може продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень. Тобто прокурором доведено існування ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду клопотання слідчого про продовження строку гримання під вартою, не зменшились.

Зазначені обставини не було спростовано в ході апеляційного розгляду провадження. Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що на даному етапі досудового розслідування доцільно продовжити щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а заміна запобіжного заходу на більш м`який не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що досудовим слідством не доведено причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, про відсутність обґрунтованої підозри та наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження. Органом досудового розслідування в ході розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою було надано достатні дані, що об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваної до зазначеного кримінального правопорушення та обґрунтованість підозри про вчинення нею даного злочину. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що правильність кваліфікації дій, оцінка доказів не входить до повноважень слідчого судді при розгляді клопотань про обрання забіжного заходу чи його продовження, а здійснюється судом тільки під час судового розгляду по суті кримінального провадження.

Доводи захисника про необхідність зміни підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, на даний час є передчасними та спростовуються наявність наведених вище ризиків у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також зменшення встановленого раніше розміру застави, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється. Сам факт можливого вчинення злочину, аналогічного тому, за який вона була попередньо засуджена, в період іспитового строку, вже свідчить про відсутність підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та зможе запобігти ризику продовження протиправної діяльності, вчинення іншого кримінального правопорушення, ухилення від органу досудового розслідування, суду, перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню. При цьому посилання захисника на належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду попереднього кримінального провадження є недоречним. Не впливають на зазначені висновки і посилання захисника на відсутність порушень з боку ОСОБА_7 обов`язків, покладених на неї вироком суду у зв`язку з умовним засудженням, та відсутність в неї судимостей за ст. ст. 386, 390, 393, 395 КК України та неперебування у розшуку. Також неспроможними на даній стадії досудового розслідування і доводи апелянта про те, що в даному кримінальному провадженні наявна провокація з боку особи зі зміненими анкетним даними ОСОБА_11 , який наче б то залучений і до інших аналогічних кримінальних проваджень на території інших областей України, оскільки зазначені обставини не можуть бути однозначно встановлені в ході розгляду питання щодо запобіжного заходу та підлягають встановленню та перевірці на стадії судового розгляду кримінального провадження.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на конкретні рішення Європейського Суду з прав людини спростовується посиланням на практику Європейського Суду, наведену в ухвалі апеляційного суду про доцільність за певних обставин застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та не можуть свідчити про обов`язкове звільнення підозрюваної з-під варти та застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Наведені вище обставини, які мають значення для вирішення питання про забіжний захід, свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення та доцільність в даному випадку такого втручання держави та обмеження прав підозрюваної шляхом продовження строку тримання її під вартою в межах досудового розслідування.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, а під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для визначення запобіжного заходу для підозрюваної у даному кримінальному провадженні та можливості його продовження.

За таких обставин, підстави до скасування чи зміни оскаржуваної ухвали слідчого судді про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 березня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 строком до 14 квітня 2021 року, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: