Справа № 755/6/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2021 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, із базовою загальною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14.03.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі (відбув покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
28 листопада 2020 року, приблизно о 19:26, ОСОБА_5 перебував у магазині «VARUS» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, де у нього виник злочинний умисел з корисливих мотивів на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та користуючись вільним доступом, взяв у вказаному магазині з торгівельних полиць товар, який належить ТОВ «Омега», а саме: ковбасу марки «Московська Спец цех» у кількості 2 шт., з яких зняв захисні наліпки; шампунь марки «ГлісКур» ємністю 400 мл.; шампунь марки «ГлісКур» ємністю 250 мл; шампунь «Гарнір Ботанік Терапі» ємністю 400 мл., які сховав собі під одяг. У подальшому, пройшовши повз касу, ОСОБА_5 з неоплаченим товаром почав рухатись у напрямку виходу з приміщення магазину, проте на виході з магазину був зупинений працівниками охорони магазину, намагався викрасти товар на загальну закупівельну суму 697,18 грн. Так, ОСОБА_5 виконав усі необхідні дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто він не встиг розпорядитися викраденим товаром на власний розсуд, оскільки був затриманий працівниками магазину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 28 листопада 2020 року, приблизно о 19:26, він перебував у магазині «VARUS» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, де з торгових полиць взяв: ковбасу та шампунь, які сховав собі під одяг. Потім, не розрахувавшись за товар, намагався його винести, однак на виході з магазину був затриманий працівниками охорони магазину. Зокрема зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними. У скоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти, просив не позбавляти його волі. Вказував, що з 06.02.2021 року і на даний час перебуває у християнському центрі «Преображение», де проходить реабілітацію, про що надав відповідну довідку.

Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 28.11.2020 року; протоколу затримання особи, підозрюваної у злочині від 28.11.2020 року; протоколу обшуку затриманої особи від 28.11.2020 року; протоколу проведення слідчого експерименту від 29.11.2020 року; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 30.11.2020 року; інших документів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий за злочин проти власності (відбув покарання), щиро розкаявся, вину визнав повністю. Крім того, суд враховує думку представника потерпілого ТОВ «Омега» - ОСОБА_7 , який у своїх заявах від 15 січня та 27 травня 2021 року зазначив, що будь-яких претензій, у тому числі матеріального характеру у ТОВ «Омега» до обвинуваченого немає, цивільний позов потерпілий подавати не буде.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав, жалкує про вчинене, викрадене майно - є продуктами харчування та товарами першої необхідності, повернуто потерпілому), наявності пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України.
Під час судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- ковбаса марки «Московська Спец цех» у кількості 2 шт., що передані під зберігальну розписку потерпілому - залишити у власності ТОВ «Омега»;

- шампунь марки «ГлісКур» ємністю 400 мл., шампунь марки «ГлісКур» ємністю 250 мл, шампунь «Гарнір Ботанік Терапі» ємністю 400 мл, які зберігаються в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві повернути власнику ТОВ «Омега»;

- CD диск з відеозаписом події з магазину «Варус» від 28.11.2020 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1