Справа № 462/8168/20
провадження 1-кп/462/295/21
У Х В А Л А

23 квітня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000074 від 07.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 1 ст. 205-1 КК України, суд

в с т а н о в и в:

згідно обвинувального акта, у вересні 2016 року ОСОБА_4 умисно внесла завідомо неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, на підставі яких здійснено її реєстрацію як фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ).

Так, згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державне реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 02.11.2016 №835-VIII визначено, що для державної реєстрації фізичної особи підприємцем подаються такі документи: заява про державну реєстрацію фiзичної особи підприємцем; заява про обрання фізичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, - за бажанням заявника; нотаріально засвідчена письмова згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника чи органу опіки та піклування - для фізичної особи, яка досягла шістнадцяти років і має бажання займатися підприємницькою діяльністю, але не має повної цивільної дієздатності.

У свою чергу, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел, направлений на внесення завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації (фізичної особи-підприємця, внесла неправдиві відомості в реєстраційні документи фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ), а саме: в заяву про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 28.09.2016 та заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 28.09.2016, вкатавши податкову адресу здійснення підприємницької діяльності АДРЕСА_1 , а також зазначила види діяльності згідно з КВЕД 47.78 (Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах), 47.91 (Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет), 46.90 (Неспеціалізована оптова торгівля). Однак, ОСОБА_4 фактично наміру здійснювати підприємницьку діяльність за вказаною адресою, в тому числі та обраними видами діяльності згідно КВЕД, не мала та фактично не здійснювала.

У подальшому 28.09.2016 в приміщенні Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, що знаходиться за адресою, м. Львів, вул. Городоцька, 299, ОСОБА_4 подала Державному реєстратору заяву про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 28.09.2016 та заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 28.09.2016.

На підставі вказаних документів, 30.09.2016 Державним реєстратором проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (код НОМЕР_1 ), про що в Єдиному державному реєстрі зроблено запис за № 0076614.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст. 205-1 КК України, який згідно ст.12 КК України /в редакцій чинній станом на дату вчинення злочину/ є злочином невеликої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про застосування ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з дня скоєння злочину минув строк давності.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд приходить до переконання, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Санкція ч.1 ст. 205-1 КК України /в редакції станом на вересень 2016 року/ передбачала покарання у виді штрафом від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України /в редакції станом на вересень 2016 року/ злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 49 КК України /в редакції станом на вересень 2016 року/ особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно роз`яснень даних у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005р. №12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинуваченій ОСОБА_4 інкриміновано вчинення злочину у вересні 2016 р., станом на час розгляду справи судом сплив трирічний строк давності з дня вчинення відповідного злочину, обвинувачена від слідства та суду не ухилялася та не вчинила нового кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. 284 - 286, 288, 376 КПК України, ст. 12, 44, 49, 205-1 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 205-1 КК України по кримінальному провадженню № 0000074, а кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1