Провадження №1-кс/369/2096/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826 від 13.05.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000826 від 13.05.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.05.2021 року до ЧЧ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області надійшла заява від голови правління ОК « Садівницьке товариство » Воїн 1» ОСОБА_5 , про те, що службова особа Києво-Святошинської районної адміністрації в 2012 році, використав своє службове становище всупереч інтересам третіх осіб, а саме вчинив дії спрямовані для вибуття земельних ділянок Горецької сільської ради з державної власності на користь інших осіб, чим спричинив тяжкі наслідки.

Відповідно до заяви вказано, що Садове товариство « Воїн 1 « звернулись з поліції з приводу незаконної передачі у приватну власність земельних ділянок загальною площею 3 Га на загальну суму понад 20 млн., гривень з кадастровими номерами : :10:002:0652, :10:002:0511, :10:002:5096, :10:002:5097, :10:002:0558,

:10:002:0557, :10:002:5001,за рахунок земель Служби автомобільних доріг Київської області з порушенням земельного законодавства України, при вилученні зміні цільового призначення та їх подальшого незаконного використання.

Садове товариство «Воїн -1 « знаходиться на перетині двох сіл Стоянка та Гореничі, на 22 км., ліворуч від автодороги першої категорії Київ-Чоп.

У 1967 році згідно до Рішення Виконавчого комітету Київської області Ради депутатів трудящих № 838 від 01.11.1967 року за рахунок земель Київського військового округу для створення колективного садівництва для військового гарнізону була виділена земельна ділянка площею 24 гектари.

В пункті 3 вказаного рішення було зобов`язання і передумова для надання землі , що протягом 1967-1968 року буде створено лісо-захисну смугу з декоративних насаджень шириною 35 метрів вздовж дороги з північної сторони Садового товариства до автодороги Київ-Чоп.

Вказане рішення було виконано СТ «Воїн-1», на вказаній території було висаджено насадження лип, сосни,берези, клену, акації тощо.

В своїх показах свідок ОСОБА_6 підтвердила вказану інформацію та вказала,що на загальних зборах учасників СТ « Воїн 1», які відбулися в 2017 році, точної дати на даний час вказати не може, інформацію надасть додатково. Відповідно на даних зборах прийнято рішення, що всіма питаннями стосовно незаконної забудови території вздовж північної границі СТ «Воїн -1» , де почалось будівництво автозаправного комплексу , призначили займатися та представляли інтереси у всі органах влади її ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказане рішення підтверджується наданим нам дорученням та витягом з протоколу екстрених загальних зборів учасників СТ « Воїн -1».

Садове товариство «Воїн -1» було створено на землях бувшого Київського військового округу, а саме земель училища сухопутних військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В 1967 році за клопотанням Київського військового округу до виконавчого комітету Київської обласної ради депутатів трудящих за розпорядженням Рада міністрів УРСР від 20.07.1967 року № 356-С, передано в народне господарство Києво-Святошинського району 24 Га землі. Наступним рішенням № 838 від 01.11.1967 року виконавчим комітетом Київської обласної ради депутатів трудящих дана ділянка була виділена для створення колективних садів для співробітників Київського військового округу та п. 3 цього розпорядження було зобов`язання створити лісо захисну смугу шириною 35 метрів вздовж північної сторони садового товариства та автошляху Київ-Чоп М 06 першої категорії.

Дана земельна ділянка не передавалась в народне господарство Києво-Святошинського району та не передавалась Гореницькій сільській раді , що підтверджує усне свідчення заступника голови Гореницівської сільської ради Тамари Миколаївної прізвища не пам`ятаю, про те, що земель Гореницької сільської на даній ділянці не має і бути не могло.

Ділянка залишалась в розпорядженні в Київській обласній раді депутатів трудящих та перебувала до 2008 року як землі користувачем яких була служба автомобільних доріг Київської області .

В подальшому в 2012 році дана земельна ділянка , яка була надана для створення лісозахисної смуги стала об`єктом для зловживань чиновника Києво-Святошинського районну, а саме перевищуючі свої повноваження не маючи права розподіляти землі сільськогосподарського призначення в порушення ст. 122 Земельного кодексу України підписав в грудні 2012 року розпорядження, щодо вилучення з державної власності земельних ділянок загальною площею 3.2 Га, з кадастровими номерами: :10:002:0652 площею 0, 399 Га; :10:002:0511 площею 0,711 Га; :10:002:5096 площею 0,25 Га; :10:002:5097 площею 0, 25 Га; :10:002:0558 площею 0, 38 Га; :10:002:0557 площею 1.16 Га; :10:002:5001 площею 0,3 Га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства без зазначення за рахунок яких земель була вилучення дана земля з державної власності. Вищевказані розпорядження всі однакові тальки були підставленні різні прізвища та розміри земельних ділянок.

Останнього дня грудня 2012 року було підписано розпорядження на зміну цільового призначення вказаних земель із ведення селянського господарства, хоча було введено мораторій на зміну цільового призначення сільськогосподарських земель на цільове призначення за потребою заявників на які виказанні землі оформлювались.

З`ясувати за рахунок яких земель була вилучена ділянка шириною 35 метрів лісозахисної смуги , яку вони створили за розпорядженням наведеним раніше не представляється можливим , оскільки всі контролюючі земельні органи відмовляються надавати на запити відповіді кому та на яких підставах вказані землі були вилученні з державної власності.

Держгеокадастр в Київській області на запит надав відповідь, що документація на земельні ділянки із землеустрою не виявлена, а державні акти на право власності не обліковуються.

У зв`язку з цим нами вирішено подати заяву про вчинення кримінального правопорушення та з`ясування всіх обставин даної події.

На даний час стало відомо, про те, що власники земельних ділянок дізнавшись, що подано заяви до поліції, виставили на продаж земельні ділянки, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :10:002:0511 площею 0,711 Га, а тому існують ризики , що інші власники знаючи про це спробують продати земельні ділянки іншім особам.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 259966189 від 04.06.2021 року земельна ділянка площею 0,7111 га (кадастровий номер № :10:002:0511 ), перебуває в державній власності належить Київській обласній адміністрації відповідно до договору оренди, найму земельної ділянки серія номер 1-3576 виданого 20.12.2011 року, передано в оренду приватному підприємству «Таяра» код. .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 259956740 від 04.06.2021 року земельна ділянка площею 0,3999 га (кадастровий номер № :10:002:0652 ),

що розташована за адресою Київська область Києво-Святошинський район сільська рада Гореницька, на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки серія номер № 2437 від 28.11.2017 року належить ОСОБА_9 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 259970359 від 04.06.2021 року земельна ділянка площею 0,25 га (кадастровий номер №:10:002:5096 ), належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки серія номер 514 від 28.01.2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОБАНСЕРВІС» код. .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № від 04.06.2021 року земельна ділянка площею 0,25 га (кадастровий номер №:10:002:5097 ), належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки серія номер 509 від 28.01.2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОБАНСЕРВІС» код. .

Відомості в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме земельних ділянок № :10:002:0557 площею 1.16 Га, № :10:002:0558 площею 0, 38 Га, :10:002:5001 площею 0,3 Га відсутні.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку № :10:002:0558 площею 0, 38 Га, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку № :10:002:0557 площею 1.16 Га, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку № :10:002:5001 площею 0,3 Га, належить на праві приватної власності ОСОБА_11 .

Наведеними доказами встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності інших осіб, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, тому з метою запобігання можливості відчуження земельної ділянки та з метою збереження речових доказів необхідно накласти арешт на майно.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

На підставі викладеного, арешт подається з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене прокурор просив суд накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме : земельну ділянка площею 0,7111 га (кадастровий номер № :10:002:0511 ), перебуває в державній власності належить Київській обласній адміністрації відповідно до договору оренди, найму земельної ділянки серія номер 1-3576 виданого 20.12.2011 року, передано в оренду приватному підприємству «Таяра» код. ; земельну ділянка площею 0,3999 га (кадастровий номер № :10:002:0652 ), що розташована за адресою Київська область Києво-Святошинський район сільська рада Гореницька, на праві приватної власності належить ОСОБА_9 ; земельну ділянка площею 0,25 га (кадастровий номер №:10:002:5096 ), належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОБАНСЕРВІС» код. ; земельну ділянка площею 0,25 га (кадастровий номер №:10:002:5097 ), належить на праві приватної власності відповідно Товариству з обмеженою відповідальністю «АВТОБАНСЕРВІС» код. ; земельну ділянку № :10:002:0558 площею 0, 38 Га, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 ; земельну ділянку № :10:002:0557 площею 1.16 Га, належить на праві приватної власності ОСОБА_10 ; земельну ділянку № :10:002:5001 площею 0,3 Га, належить на праві приватної власності ОСОБА_11 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив суд задовольнити його.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000826, відомості про яке 13.05.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, суд переконий, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання прокурора, суд вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826 від 13.05.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1