ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2021 Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 , захисника адвоката ОСОБА_15 , розглянувши в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі судового засідання справу по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.10.2019 року за № 0004989 відносно
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має дочку, 2018 р.н., не судимого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1
за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:
В середині липня 2018 року, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_14 , знаходячись неподалік від Журавлівського водосховища в м. Харкові, знайшов металевий предмет, виготовлений за типом мисливських ножів, який залишив собі та діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій в сфері незаконного поводження зі зброєю, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, маючи умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, в подальшому умисно незаконно, без наданого законом дозволу носив із собою для особистого користування вказаний металевий ніж, який відноситься до клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом, при цьому усвідомлюючи, що в нього відсутній передбачений законом дозвіл на носіння холодної зброї.
Злочинна діяльність ОСОБА_14 була припинена співробітниками правоохоронних органів, які 30.10.2019 в період з 22.30 до 23.20 год., в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявили та вилучили у нього вищевказаний металевий предмет, виготовлений за типом мисливських ножів, який ОСОБА_14 , діючи умисно, з метою подальшого особистого користування, незаконно носив при собі, без передбаченого законом дозволу.
Згідно з висновком судової експертизи холодної зброї №11/474СЕ-19 від 22.11.2019 року вищевказаний вилучений у ОСОБА_14 30.10.2019 металевий предмет - виготовлений за типом мисливських ножів та відноситься до клинкової холодної зброї колючо-ріжучої дії, виготовлений саморобним способом та не є заготовкою до холодної зброї.
Носіння ОСОБА_14 вказаного ножа без додержання вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин, зброї та вибухових матеріалів», затверджених наказом МВС України від 21.08.1998 №662, є незаконним.
Дії ОСОБА_14 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.2 ст. 263 КК України не визнав, вказуючи, що 30.10.2019 року він взяв тубус від РПГ вдома та разом з ОСОБА_16 вони пішли до річки на вул. Барабашова в м. Харкові. На дорозі побачили, що відбулась ДТП і вони підійшли до автобусу, стали стукати у двері, щоб зпитати, чим допомогти. Однак, до нього підійшов поліцейський, який повалив його на землю, направив пістолет, вдягнув кайданки, після чого йому стало погано. Поліцейські діставали все з карманів, не представились, не пред`явили службові посвідчення, тубус з РПГ висів в нього за спиною. В нього вилучили особистий пістолет, що був також в нього, на який є дозвіл. Через 1 годину приїхав слідчий. Перед цим поліцейські поклали йому в карман ніж. Слідчий представився, на поставлені питання слідчого він відповідав «на автоматі». Лежав на землі, було холодно, поліцейські вимагали, щоб він написав дозвіл на обшук квартири. Обшук квартири робили, працівники поліції запитували про криптовалюту, топтались по дитячим речам. Зазначив, що має захоплення-зброю, йому дарували ножі. Вилучений ніж йому подарував товариш ОСОБА_17 , якого він знає на протязі 10 років, на день народження в 2012-2013 році, з доказами того, що він не є холодною зброєю. Після проведення обшуку не може знайти документи на нього. При цьому слідчий йому сказав повідомити, що ніж знайшов. Ніж зберігав вдома, на полиці, його знайомий ОСОБА_18 бачив документи на ніж. Вилучений тубус він привіз з АТО, був добровольцем, на згадку. Ніж використовував для подрібнення їжі, носив у внутрішньому кармані, замотаний в газету. При собі дозвіл не носив, ОСОБА_18 замовляв ніж через інтернет. 11.11.2019 року він звернуся в прокуратуру щодо протиправних дій працівників поліції, за результатами чого 16.01.2020 року отримав лист-відписку. В поліцію боявся звертатись. Просить визнати його невинуватим.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, на думку суду його винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового слідства.
Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_16 пояснив суду, що є другом ОСОБА_14 . В минулому році вони з ОСОБА_19 пішли на озеро, побачили ДТП, спросили про допомогу. Далі, приїхали поліцейські з пістолетами та поставили ОСОБА_19 на коліна, наділи кайданки, що відбувалось з ОСОБА_19 він не бачив, так як стояв спиною. В нього після огляду все було в порядку, він сам все викладав та він приблизно о 22-00 год. поїхав додому. У ОСОБА_20 був тубус РПГ, в якому той носив пиво на плечі, в нього був рюкзак. Вони пили в цей день вдома, він не розумів, що відбувається. У ОСОБА_21 поліцейські запитували, що в нього є, відстань між ними була приблизно 5 метрів. В судовому засіданні зазначив, що бачив тубус, решту не бачив, потім поїхав додому.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 пояснив, що працює оперуповноваженим УПП і 30.10.2019 року він віз напарника додому по вул. Барабашова в м. Харкові. Побачили чоловіка, на спині якого був предмет, схожий на РПГ, поруч з ним був товариш. Підійшовши помітили, що від них був різкий запах алкоголю. НА питання чоловік відповів, що вказаний предмет-РПГ, також повідомив, що є ще заборонене. Коли той розкрив куртку, вони побачили ще рукоятку від ножа та рукоятку від пістолету, після чого викликали підкріплення та слідчо оперативну групу. Хто застосував кайданки до ОСОБА_23 не пам`ятає, були він та його напарник, на той час було прийнято рішення, що є загроза п`яний чоловік та з предметами РПГ, ніж, пістолет. Причина-особа тримала предмет, схожий на зброю. В автомобілі, на якому він їхав перебували діти. Вказав, що вони не бачили, які предмети ще вилучались, вилучала слідчо-оперативна група. Ці предмети потім виклали на землю труба, пістолет чорний, ніж замотаний в щось біле, ключі, цигарки. Хто запрошував понятих не знає, можливо другий екіпаж. Обшук не проводився, а проводився поверхневий огляд без вивертання карманів. Куртка була розкрита і всі предмети виглядували, їх можна було побачити. Товаришу ОСОБА_23 також провели поверхневу перевірку, в нього був коньяк та чіпси, після чого той викликав таксі та поїхав.
Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_24 пояснив, що є співробітником УПП в м. Харкові. В жовтні 2019 року побачив картину, що чоловік стояв на проїжджій частині та стукав по автобусу. Далі, побачив,що у цього чоловіка на спині предмет, схожий на РПГ, думали, що бойова зброя, після чого зупинили його. Застосували кайданки на підставі ст. 45 ЗУ «Про патрульну поліцію», заходи фізичного впливу не застосовували, перевірка була проведена тактильно, дотиками. Виявили в кармані куртки, що була розстібнута зліва предмет, схожий на зброю і ніж, вони його не доставали, викликали підкріплення та слідчо - оперативну групу, він викликав 102. Про походження зброї ОСОБА_23 нічого не пояснював, що не його не казав. По приїзду слідчо-оперативна група в присутності понятих вилучила речі: предмет схожий на пістолет чорного кольору, ніж з коричневою рукояткою довжиною приблизно 15 см. та тубус РПГ. Він на дотик визначив, що в кармані ОСОБА_23 ніж та пістолет, з цього приводу писав рапорт. ОСОБА_23 також казав всім, що в нього вдома також є предмети. В квартиру ОСОБА_23 не їздив.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_25 пояснив, що працює майстром колії трамвайних шляхів. В 2019 році, до карантину він їхав на Героїв Праці в м. Харкові, коли його зупинили працівники поліції та його з напарником попрохали побути понятим при проведенні огляду місця події. Надворі стояв ОСОБА_23 в кайданках, біля нього лежали якісь предмети - тубус, ніж, пістолет. ОСОБА_23 казав, що труба (тубус) пустий, патрони холості. Насильницьких дій відносно ОСОБА_23 не бачив, тільки кайданки, які послабляли за його заявою. Більше в нього нічого не вилучали. Не бачив, щоб його обшукували. Ніж описати не може, бачив лезо. Далі, прихали експерти, які упакували ніж, він розписався на бірці.
Аналізуючи показання свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд приймає їх до уваги та розцінює дані свідчення як правдиві, оскільки вони були стабільні протягом усього слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Крім того, вина ОСОБА_14 в цілому підтверджується іншими доказами, які суд згідно встановленого порядку, дослідив під час судового розгляду.
Так, відповідно до рапорту інспектора Київського ВП ГУ НП в Харківській області зазначено, що 30.10.2019 року о 21-27 год. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 30.10.2019 року о 21-27 год. за адресою: м. Харків, Київський район, вул. Академіка Барабашова б. 38, працівники поліції Кувашин та Дудіна затримали чоловіка ОСОБА_14 1984 р.н. у якого був предмет схожий на гранатомет. Заявник Ямшинський (а.с.104).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.10.2019 року, проведеного в період часу з 22-30 год. по 23-20 год. слідчим Київського ВП ГУ НП в Х/о ОСОБА_26 та ілюстративного матеріалу до нього вбачається, що об`єктом огляду була ділянка місцевості біля б. АДРЕСА_2 . Біля дороги знаходиться чоловік, який представився ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . Через плече у ОСОБА_14 висить предмет металевий зеленого кольору, зовнішньо схожий на тубус від гранатомету. Зі слів ОСОБА_27 тубус відстріляний, вибухонебезпечних предметів всередині не має. Під час огляду тубусу встановлено, що всередині відсутні будь-які предмети. Розмірами довжина 77 см., ширина 10,2 см., найбільший діаметр тубусу8,5 см. З одного торця тубусу мається резинова накладка чорного кольору, з іншого торця - срізаний отвір, де проглядається, що всередині порожньо. На поверхні є маркувальне позначення (РПГ-26, 254-6-90 ОКФОЛ 7В20 533-01-90, 7/1 ТР ВА 3-90-К, 4-90 6Г 19 ЕА1818, 121823, 15), на поверхні маються наклейки у вигляді інструкції. Заряду вибухова речовина не містить. У внутрішньому кармані виявлено та добровільно видано ОСОБА_14 ніж довжиною 25,5 см., довжина клинка -14 см, рукоятки 11 см, має упор - ширина 3 см, ширина клинка 3,5 см. У внутрішньому кармані правої кишені виявлено пістолет EKOL Firat PA92 Magnum із магазином не заряджений, в магазині 10 патронів холостих маркування НОМЕР_1 .Тубус описаний вище має схожість з порожнім пусковим пристроєм від РТГ 26 (а.с.105-112).

Відповідно до копії акту перевірки об`єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 30.10.2019 року зазначено, що за результатами огляду на дослідження надано порожній пусковий пристрій від РПГ-26 (а.с.113).

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи №4/258СЕ-19 від 14.11.2019 року зазначено, що предмет, наданий на дослідження є порожнім пусковим пристроєм використання ручної протитанкової гранати РПГ-26. До категорії вибухових пристроїв (бойових припасів) не відноситься, вибухових речовин не містить (а.с.119-122).

Відповідно до висновку судової експертизи холодної зброї №11/475СЕ-19 від 22.11.2019 року вбачається, що наданий на дослідження предмет виготовлений за типом мисливських ножів та відноситься до клинкової холодної зброї колючо ріжучої дії, виготовлений за типом клинкової холодної зброї колючо ріжучої дії, виготовлений саморобним способом, не є заготовкою до холодної зброї (а.с.114-118).

Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи №811 від 24.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_14 на теперішній час хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_14 перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_14 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, судом у повній мірі виконано законну вимогу та особисто досліджено в судовому засіданні всі зібрані у кримінальному провадженні докази.

Суд вважає, що вказані докази поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу та кваліфікація його дій за ч.2 ст. 263 КК України є правильною.

Поряд з цим, аналізуючи доводи сторони захисту щодо недопустимості зібраних стороною обвинувачення доказів, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий, суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів, обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 КПК України, докази визнаються допустимими, якщо вони отримані в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 86-89 КПК України, доказ визнається недопустимим, якщо він отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами у порядку невстановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Положення ст. 87 КПК України можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у разі істотного порушення прав і свобод людини.

За ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Судовий розгляд, згідно положень ст.337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (п.282 рішення «Авшар проти Туреччини»), яке має випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або не спростованих презумцій щодо фактів.

Захисник просить визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 30.10.2019 з тих підстав, що слідчий, до внесення відомостей про вчинення ОСОБА_14 злочинів провів слідчу дію - його особистий обшук, під час якого в останнього вилучено ніж і для надання такій слідчій дії видимості законності оформив її протоколом огляду місця події.

Разом з тим, наявні у провадженні докази свідчать, що ОСОБА_14 був зупинений працівниками поліції, оскільки ніс на спині предмет, схожий на РПГ, далі добровільно повідомив, що має при собі також ніж і пістолет, які потім видав. В подальшому, слідчим був проведений огляд місця події, про що складено відповідний протокол. Вказане відбувалось у присутності двох понятих, за добровільною згодою ОСОБА_14 , що також підтверджується свідченнями свідка ОСОБА_25 , зауважень до складеного протоколу від учасників, в тому числі ОСОБА_14 не надійшло.

Тому з наведених вище підстав є необґрунтованими посилання сторони захисту на недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 30.10.2019 року та непідтвердженими доводи про те, що був проведений обшук замість огляду місця події.

При цьому, суд також звертає увагу на положення ч.3 ст. 214 КПК України, відповідно до якої огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування, що здійснюється негайно після завершення огляду.
На підставі наведеної норми, суд не вбачає порушень норм процесуального закону при проведення огляду місця події від 30.10.2019 року, дослідження якого було здійснено у судовому засіданні.

Також, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду і ті показання обвинуваченого, що в нього дома був проведений обшук, внаслідок чого зникли документи на ніж та те, що ніж йому підкинули. Дані обставини спростовуються дослідженими доказами та самими показаннями обвинуваченого, що ніж він носить, загорнутий у газету і документи, підтверджуючі наявність дозволу під час судового розгляду не надав, будь-яких клопотань з даного питання до суду не заявляв.

Стосовно посилання обвинуваченого щодо неправомірного застосування до нього кайданок суд зазначає наступне.

У своїй діяльності правоохоронні органи повинні керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Необхідним чинником практичного втілення цих засад є створення дієвої системи запобігання зловживанням і свавільному використанню працівниками правоохоронних органів, наданих їм законом повноважень, зокрема пов`язаних із застосуванням сили та інших заходів примусу. Така система має забезпечувати невідворотність покарання за злочинні дії, зумовлені службовим становищем зазначених осіб.

Адже наявність у працівників правоохоронних органів владних повноважень неминуче зумовлює ризик використання їх усупереч легальній меті та/або в непередбачений законом спосіб, що тягне ряд соціально небезпечних наслідків, у тому числі грубе порушення прав і свобод людини як найцінніших об`єктів кримінально-правової охорони. Відвернення таких ризиків шляхом реалізації кримінальної відповідальності узгоджується з визначеними у частині першій статті 1 КК України завданнями і передбаченою частиною другою статті 50 КК України метою покарання.

Дієвість юридичних засобів запобігання протиправній поведінці уповноважених службових осіб є однією з необхідних умов створення правоохоронної системи, яка б досягала головного результату, - захисту прав і законних інтересів людини і громадянина, і таким чином виправдовувала легітимні очікування суспільства щодо дієвості гарантій захисту людини від свавільних посягань з боку цих посадовців, адже створить умови для безкарних найнебезпечніших проявів насильства та жорстокості з використанням залежного становища осіб, котрі перебувають під їх впливом.

Ефективне розслідування фактів жорстокого поводження з людиною з боку службових осіб правоохоронних органів належить до позитивних обов`язків держави у процесуальному аспекті статті 3 ЄКПЛ. Інакше конвенційна заборона жорстокого, нелюдського і такого, що принижує гідність, поводження і покарання буде сприйматися як теоретична й ілюзорна, що дасть можливість працівникам правоохоронних органів діяти свавільно й безкарно. Навіть за відсутності офіційної скарги розслідування має здійснюватися невідкладно, що створює максимальні можливості для повного, всебічного й неупередженого встановлення дійсних обставин справи, а також є ключовим чинником забезпечення довіри суспільства до держави в особі компетентних органів.

На це неодноразово у своїх рішеннях вказував Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст. 42 Закону поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.
При цьому, суд узяв до уваги контекст досліджуваної події та перевірив поведінку поліцейських на відповідність вимогам ст. ст. 29, 43 Закону України «Про національну поліцію», в наслідок чого переконався, що вжиті ними заходи застосовані відповідно до визначеної цим законом процедури й були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася.
Належних та допустимих доказів для спростування вищезазначеного ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких доказів у підтвердження невинуватості ОСОБА_14 самим обвинуваченим, так і його захисником суду надані не було.

З огляду на встановлені судом обставини, суд прийшов до переконання, що сторона обвинувачення довела перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому пред`явлено обвинувачення ч.2 ст. 263 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Даних на підтвердження працевлаштування ОСОБА_14 та отримання ним офіційних доходів ані стороною обвинувачення, ані стороною захисту суду не надано.

Обставин, які згідно з положеннями статті 66, 67 КК України, пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

При призначенні покарання ОСОБА_14 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини, за якими вчинено кримінальне правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом*якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції встановленої ч.2 ст. 263 КК України у вигляді обмеження волі.
При цьому, враховуючи приведені обставини, особу ОСОБА_14 , суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, у відповідності до ст. 75 КК України.
Суд вважає зазначені вище обставини дійсно можуть бути підставою для застосування цієї міри покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

При цьому, суд зауважує, що під час розгляду справи суду не було надано відомостей про працевлаштування обвинуваченого або отримання ним доходів, задля можливості розгляду призначення іншого покарання, і даних про неможливість призначення покарання саме у вигляді обмеження волі суду також не надано.

Згідно положень ст.124 КПК України на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з обвинуваченого ОСОБА_14 підлягають стягненню витрати за проведення судової вибухо - технічної експертизи № 4/258СЕ-19 від 14.11.2019 року в розмірі 1099,07 грн. та судово-криміналістичної експертизи холодної зброї №11/474СЕ-19 від 22.11.2019 року в розмірі 628,04 грн.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст. 263 КК України - у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази ніж, тубус від РПТ -26, після набрання вироком законної сили - знищити.

Речові докази - пістолет EKOL Firat PA92 Magnum із магазином після набрання вироком законної сили - повернути власникові ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати за проведення судової вибухо - технічної експертизи № 4/258СЕ-19 від 14.11.2019 року в розмірі 1099,07 грн. та судово-криміналістичної експертизи холодної зброї №11/474СЕ-19 від 22.11.2019 року в розмірі 628,04 грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя