Справа № 308/2070/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/2070/21, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002783 від 12.12.2020 р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, українця, громадянина України, з незакінченою повною загальною середньою освітою, тимчасово не працюючого, студента 2 курсу ДНЗ «Ужгородський Центр професійно-технічної освіти», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного Закарпатської області від 26.01.2021 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі та із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання строком на 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
11 грудня 2020 близько 15 години 20 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно, відкрито, з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи по проспекту Свободи №40, що у м. Ужгороді біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », штовхнув потерпілого ОСОБА_7 , та відкрито викрав із правої кишені вдягненої на потерпілого куртки мобільний телефон марки «XiaomiRedmiA6», чорного кольору, вартістю 1 156 гривень 00 копійок, та заволодівши викраденим зник з місця скоєння правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на вищевказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
До суду надійшов обвинувальний акт.
В судовому засіданні прокурор надала суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання винуватості від 28.04.2021 року, яку прокурор просила затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; виконати покарання передбачене угодою.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2021 року за який йому призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі неповнолітньому ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (два) місяці позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 28.04.2021 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
В судовому засіданні прокурор та захисник також висловили думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_7 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи. Окрім того просив суд провести розгляд у його відсутності.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 28.04.2021 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 28.04.2021 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 а саме: щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину у неповнолітньому віці . Окрім того суд враховує досудову доповідь про неповнолітнього ОСОБА_3 .
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
Суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 28 квітня 2021 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з законного представника обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Обраний запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2021 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2021, за який йому призначено покарання у вигляді 4-х років 1 місяця позбавлення волі остаточно призначити покарання неповнолітньому ОСОБА_3 у виді 4 (чотирьох) років 2 (два) місяці позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 817,25гривень за проведення судової експертизи.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити без змін .
Речові докази по справі: мобільний телефон марки «XiaomiRedmiA6», чорного кольору, який повернуто потерпілому ОСОБА_7 залишити останньому як власнику;
DVD-R диск 4.7Gb Datex, який приєднано до матеріалів справи залишити зберігати при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1