Код суду 233 Справа № 233/563/20
Вирок
Іменем України
26 лютого 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Костянтинівка, Донецької області, українець, громадянин України, не працює, не одружений, має середню освіту, пенсіонер, має статус інваліда III групи за загальним захворюванням, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115КК України,
18 грудня 2019 року, у денний час доби, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_11 разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_12 знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 та разом вживали спиртні напої у зальній кімнаті. Під час розпивання спиртного між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого останній наніс ОСОБА_11 один удар рукою в область обличчя та ще намагався спричинити йому тілесні ушкодження. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 у ОСОБА_11 виникла раптова неприязнь та злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8
18 грудня 2019 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пішов до кухні вищевказаного будинку, де у верхній шухляді кухонного столу взяв кухонний ніж та діючи з метою умисного протиправного заподіяння смерті підійшов до ОСОБА_8 , який знаходився в зальній кімнаті вказаного будинку та утримуючи кухонний ніж у правій руці став здійснювати замахи ножем в область грудної клітини ОСОБА_8 з метою завдати удари, після чого, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_11 , утримуючи ніж у правій руці, наніс ОСОБА_8 один удар в область передньої поверхні грудної клітини зліва.
ОСОБА_13 своїми діями, направленими на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 спричинив останньому наступні тілесні ушкодження - проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням серця, гемоперикард, гемоторакс, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.
Таким чином, ОСОБА_11 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 була надана своєчасна кваліфікована медична допомога.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , не погодився із кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив вчинення ним умисних дій направлених на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, визнав свою провину у фактично скоєному та пояснив суду, що дійсно 18 грудня 2019 року він перебував у себе вдома та потерпілий ОСОБА_8 постукав до нього. Він подивився у вікно та побачив як ОСОБА_8 махає йому рукою. Він був дуже невдоволений приходом останнього. ОСОБА_8 сказав йому виходити. Він розумів, що ОСОБА_8 хоче випити, на що він дав зрозуміти, що в нього нічого немає та йому ніде взяти. Потім ОСОБА_8 зайшов до нього в будинок. Він відчинив холодильник та побачивши, що там мало їжі, спитав у ОСОБА_8 чи будуть вони їсти, на що останній відповів згодою. Він прикинув скільки у нього продуктів харчування та вирішив, що потрібно прикупити. Потім вони пішли до ОСОБА_14 та запропонували йому піти з ними, на що останній погодився. Потім ОСОБА_8 пішов за самогоном, а він пішов до магазину за продуктами. Мазепа ОСОБА_15 запропонував йому допомогти, донести покупки. Вдома він відрізав пів кілограму печінки для приготування. Він поставив на стіл маленькі чарки, на що ОСОБА_8 сказав, що потрібно поставити більші. Коли вони разом вже випивали, ОСОБА_8 зателефонував, своїй знайомій ОСОБА_16 , щоб та прийшла до нього. Після чого він побачив, що прийшла, якась жінка. Це була та ОСОБА_16 , якій телефонував ОСОБА_8 . Вона принесла пляшку горілки. Потім Тома з ОСОБА_8 сперечалися, а він намагався їх розмирити. ОСОБА_8 допоміг Томі зібратися та проводив її з будинку, після чого повернувся. Оскільки був втомлений, ліг спати. Коли він прокинувся, то пройшовся по кімнатам і побачив ОСОБА_14 , який лежав на дивані, ОСОБА_8 курив на вулиці. На столі стояло відро, пристосоване дихати наркотичним засобом та він зауваживши, що поліція його за це посадить, взяв відро та вилив те, що в ньому було до туалету, а потім почав за це сварити ОСОБА_8 .. В наслідок чого ОСОБА_8 , почав його бити, вдаривши три рази: по переніссю, по чолу та по коліну. В наслідок того, в нього пішла кров та він почав просити ОСОБА_8 щоб він йшов додому, але той нікуди не збирався та був дуже розлючений, сказав йому йти до магазину купити ще горілку, на що він відповів відмовою, за що ОСОБА_8 вдарив його ще. Завдані удари ОСОБА_8 злякали його і спровокували піти у кухню, взяти ніж та повернувшись, і не збираючись наносити їм удари, він розмахував ножем в бік ОСОБА_8 , але той в свою чергу продовжував провокувати його, рухаючись в його бік та висловлюючись: «давай, давай», що також чув та бачив ОСОБА_17 , який, в продовж конфлікту намагався їх розмирити. Такі дії та поведінка ОСОБА_8 , завдали йому, окрім фізичної болі, ще й психологічного приниження, у зв`язку з чим він, все ж таки вдарив його ножем, в області грудей та потім повернувся на кухню де поклав ніж на стіл. Після отриманого удару ОСОБА_8 сам пішов у бік виходу з території домоволодіння, а він йшов за ним позаду та бачив, як той дійшовши до хвіртки, зник за нею. Він подумав, що з ОСОБА_8 все гаразд та він, все ж такі вирушив додому. Далі вони з ОСОБА_15 залишилися перебувати у нього в будинку та після того, як допили спиртне, ОСОБА_18 також пішов додому. Потім до нього приїхали працівники поліції та забрали його. Обвинувачений ОСОБА_13 додав, що, з ОСОБА_8 вони знайомі приблизно п`ять років, завжди допомагав останньому та його батькові по їх господарству, а тому часто в них бував, але не ніколи, нічого в них не викрадав. За весь час знайомства у них з ОСОБА_8 були сварки, а також один два рази він його і бив.
Обвинувачений ОСОБА_13 , в залі судового засідання вибачився перед потерпілим ОСОБА_8 , потиснувши руку останньому. Передав ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування завданої шкоди, грошові кошти в сумі 5000(п`ять тисяч) гривен, 00 копійок. Шкодував про вчинене та щиро каявся. Додав, що готовий нести відповідальність за скоєне, а також продовжувати відшкодовувати завдану шкоду. Просив суворо його не карати та застосувати до нього покарання не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_11 він знає більше п`яти років. Не зважаючи на наявні фізичні вади у ОСОБА_11 , вони один одного розуміють по губам та жестам. Останнім часом в них були дружні стосунки та вони співпрацювали. Конфліктних ситуацій, при яких би сварилися - не було. В останній раз, він був у ОСОБА_11 вдома, приблизно за чотири дні до події. 18 грудня 2019 року він разом із своєю подругою ОСОБА_19 та іншим знайомим Эвгеном Мазепою, перебували за місцем мешкання ОСОБА_11 де разом розпивали горілку, яку купила ОСОБА_20 та закусували їжею, яку купував ОСОБА_11 .. Подруга ОСОБА_20 , трохи випила та майже одразу пішла по своїх справах і вони залишилися в трьох. Під час перекуру, на сходинках у дворі ОСОБА_11 , він побачив належні йому тазики у кількості двох штук, а тому повернувшись до будинку спитав про них ОСОБА_11 та вказав, що їх слід віднести туди, де він їх взяв. Переконливо вважаючи, що виявлені у ОСОБА_11 тазики належать йому, а останній їх взяв без дозволу та переніс до себе у двір, він дав ляпаса ОСОБА_11 .. Після чого ОСОБА_11 , вийшов з кімнати де вони вживали спиртні напої, пішов до приміщення кухні і повернувся з великим ножем. У вказаній кімнаті знаходився ОСОБА_15 , який крикнув, що у ОСОБА_11 ніж та просив останнього його прибрати, намагаючись розмирити їх. Дії ОСОБА_11 він сприйняв, як реальну загрозу життю. В якій руці знаходився ніж у ОСОБА_11 та чи одразу він наніс йому удар ножем - не пам`ятає. Удар був нанесений в область серця. Коли він отримав тілесне ушкодження, то якимось чином вийшов з будинку та опинився за двором, де його, в подальшому виявив батько. Іншого конфлікту, окрім зазначеного не було, за відро він нічого не знає. Ніяких інших ударів ОСОБА_11 він не завдавав, лише ляпас. Якихось тілесних ушкоджень, в той день, у ОСОБА_11 - він не бачив.
Потерпілий ОСОБА_8 , підтвердив отримання ним від ОСОБА_11 , в рахунок відшкодування завданої шкоди, грошових коштів на суму 5000(п`ять тисяч) гривен, 00 копійок. Однак зазначив, що вказана сума є частковим відшкодуванням та він продовжує мати до ОСОБА_11 претензії матеріального та морального характеру, стягнення яких реалізує в порядку цивільно-процесуального законодавства. Разом з тим, прийняв вибачення від обвинуваченого - потиснувши руку останньому та наполягав на призначенні ОСОБА_11 покарання не пов`язаного із позбавленням волі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він знайомий з обвинуваченим та потерпілим, оскільки живуть недалеко один від одного. 18 грудня 2019 року він перебував у себе вдома та приблизно після обіду до нього прийшов ОСОБА_8 і ОСОБА_11 запропонувавши йому разом випити. Після чого ОСОБА_11 скупився в магазині, потім вони у трьох попрямували до місця мешкання обвинуваченого. В дома у ОСОБА_11 була не повна пляшка спиртного та ще одну принесла подруга ОСОБА_8 ОСОБА_16 . Їжу готував ОСОБА_8 , а ОСОБА_11 дивився телевізор. Коли залишилися в трьох, знаходились в прихожій кімнаті, сиділи за столом та випивали спиртні напої, дивилися фільм та в якийсь момент у потерпілого з обвинуваченим розпочався конфлікт, через те, що ОСОБА_8 звинуватив ОСОБА_11 , у тому, що той взяв його тазики. Потім він побачив як ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 та у останнього пішла з носа кров. Коли потерпілий наніс удар обвинуваченому, то останній вийшов до приміщення кухні, там взяв столовий ніж, з рукояткою білого кольору та повернувшись і тримаючи ніж у правій руці, почав йти з ним на потерпілого, погрожуючи та питаючи останнього, за що він його вдарив. Він намагався стати між ними, але ОСОБА_11 вже встиг нанести удар ОСОБА_8 .. Спочатку ОСОБА_11 замахувався рази два три, а потім вже наніс удар. Удар було завдано у ліву сторону, біля області серця. ОСОБА_8 , просив його стримати ОСОБА_11 . У ОСОБА_11 знов пішла кров з носа та він пішов вмиватися. Після чого він сказав ОСОБА_8 йти та останній пішов з будинку. Свідок додав, що в той вечір конфліктів з приводу їжі чи спиртних напоїв не виникали та чи було на столі відро, пристосоване вживати наркотичні засоби - він не знає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що потерпілий є його сином, з яким він мешкає разом. Обвинуваченого він знає приблизно 30 років та вони мають нормальні відносини. Вказав, що ОСОБА_11 працював у нього. 18 грудня 2019 року після обіду, йому зателефонував його син та сказав, що його прокололи та щоб він його забрав. Коли він пішов за ним, то по дорозі зустрів жінку, яка повідомила йому про те, що на дорозі лежить чоловік, після чого він прискорився. Коли він підходив до будинку за місцем мешкання ОСОБА_22 , то біля хвіртки лежав весь в крові його син, який був у непритомному стані, але намагався щось сказати. Він викликав швидку допомогу, яка по приїзду забрала сина до лікарні. Весь цей час ОСОБА_11 він не бачив та попросити допомоги у останнього він не намагався. Вперше про обставини події він дізнався від ОСОБА_23 , який розповідав, що під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 відбувся конфлікт. Коли спілкувався із сином у лікарні, останній повідомив йому причину конфлікту, вказавши, що у ОСОБА_11 він побачив належні йому тазики. Свідок додав, що, протягом життя, стосунки між його сином та ОСОБА_11 були нормальні і вони допомагали один одному.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 18 грудня 2019 року та фото-таблиці до нього, під час огляду території домоволодіння АДРЕСА_2 , була зафіксована обстановка на місці скоєння кримінального правопорушення зроблено та вилучено змив крові, оглянуто та вилучено ніж з пластмасовою ручкою чорно білого кольору з металевим полотном, загальною довжиною 32 см, з якої довжина клинка становить 18 см, довжина ручки 14 см, ширина клинка 2,5 см та зроблено зріз газети зі слідами рідини бурого кольору (том № 1, а.п.91-102);
Згідно з протоколом огляду місця події від 18 грудня 2019 року та фото-таблиці до нього, в приміщенні хірургічного відділення КНП «БЛІЛ КМР» м. Костянтинівка, розташованого за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пр. Ломоносова, 101, оглянуто носимі речі ОСОБА_8 , в які, як пояснив присутній під час огляду ОСОБА_21 , він був одягнутий 18 грудня 2019 року (том №1, а.п.108-113);
Під час проведення слідчого експерименту 19 грудня 2019 року підозрюваний ОСОБА_11 вказав за яких обставин він завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та зазначив, що він разом з ОСОБА_24 та ОСОБА_15 розпивав спиртні напої та через те, що він відмовився йти за спиртним, ОСОБА_8 наніс йому близько чотирьох ударів кулаками в обличчя, внаслідок чого у нього з носа пішла кров, після чого ОСОБА_8 наніс йому ще один удар по лівому колінному суглобу, завдавши сильний біль, після чого останній встав зі стола, пішов на кухню та в праву руку взяв кухонний ніж, з яким повернувся до ОСОБА_24 , який побачивши його відійшов до проходу з кімнати та ногою намагався вибити ніж з його правої руки. В цей час він наблизився до ОСОБА_8 , завдавши йому три послідовних удари в ліву передню частину грудної клітини та побачив як крізь одяг у ОСОБА_8 почала виступати кров. (том №1, а.п.174-176);
Під час проведення слідчого експерименту 19 грудня 2019 року свідок ОСОБА_12 вказав за якими обставинами ОСОБА_11 завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та зазначив, що він разом з ОСОБА_25 та ОСОБА_24 розпивали спиртні напої та він не пам`ятає через що, але бачив як ОСОБА_24 кулаком правої руки завдав один удар в обличчя ОСОБА_26 . Від удару у ОСОБА_27 пішла з носа кров, після чого ОСОБА_28 пішов на кухню вимивати обличчя, при цьому питаючи у ОСОБА_24 , за що той його вдарив. З кухні ОСОБА_28 вийшов, тримаючи в руках кухонний ніж з чорно білою ручкою, який тримав у правій руці та наблизився до ОСОБА_24 , який відійшов до проходу до залу та лівою ногою намагався вибити ніж з правої руки ОСОБА_27 . В цей час ОСОБА_12 побачив як ОСОБА_28 наніс три послідовних удари ножем в передню поверхню грудної клітини ОСОБА_24 , при цьому перший, найбільш потужний удар прийшовся в ліву сторону грудної клітини. Від ударів ОСОБА_24 крикнув та в нього на одязі почала проступати кров. (том №1, а.п.178-180);
Згідно з висновком експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» №48 від 19 грудня 2019 року, виявлені у ОСОБА_11 , 1966 року народження, синці лобової ділянки, перенісся на фоні якого садно, лівого колінного суглобу та садно крила носу ліворуч утворились внаслідок дії тупого предмету, можливо 18 грудня 2019 року о 15 годині 30 хвилин та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження утворились не менш як від 4 впливів тупого предмету (том №1, а.п.126);
Відповідно до висновку експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» №2 (за мед. документами) від 10 січня 2020 року та схеми до нього, згідно із записами наданої медичної документації у гр. ОСОБА_8 , 1987 року народження, малось проникаюче, колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням серця, гемоперикард, гематоракс, яке утворилось внаслідок дії колюче-ріжучого предмету, від нанесення 1 удару, можливо у термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово медичної експертизи від 10 січня 2020 року та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя. Згідно із записами в медичній документації потерпілий поступив до хірургічного відділення 18.12.2019 року о 16 годині 40 хвилин. Встановлювати обставини пригоди не в компетенції лікаря судово-медичного експерта. Згідно з записами в історії хвороби рана мала розмір 6x3см, ширина вилученого з місця події ножа 25мм, тобто судово-медична експертиза не може виключити факт утворення рани у потерпілого від дії ножа з шириною клинка 25 мм. Локалізація тілесного ушкодження доступна для його спричинення самостійними діями, при умові, що ніж знаходився в правої руці. Однак слідчим не надано інформації про те, що поранення спричинено самостійними діями потерпілого. Враховуючи тяжкість ушкоджень можна припустити, що після її утворення потерпілий не міг вчиняти будь які дії. Тілесне ушкодження, яке малось у потерпілого ОСОБА_8 могло утворитись за обставин вказаних підозрюваним ОСОБА_11 в ході проведення з ним слідчих дій та допитів, однак в історії хвороби вказано одне ушкодження. 3а обставин, на які вказує свідок ОСОБА_29 в ході допиту судити про механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого немає можливості, оскільки свідок вказує про те, що тільки бачив кров та рух руки. Тілесне ушкодження, яке малось у потерпілого ОСОБА_8 могло утворитись за обставин, вказаних свідком ОСОБА_29 в ході проведення з ним слідчого експерименту, однак в історії хвороби вказане одне ушкодження. В наданій історії хвороби вказано, що рановий канал йде з права на ліво, будь - які дані про глибину, ширину ранового каналу відсутні. Будь які дані про втрату свідомості у потерпілого в історії хвороби відсутні (том №1, а.п.147-150);
Згідно з висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи «ДОР» № 1570 від 11 січня 2020 року, кров потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти В, за ізосерологічною системою АВ0 (том № 1, а.п.155-156);
Згідно з висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи « ДОР» № 1570/1 від 13 січня 2020 року, при серологічному дослідженні зразка крові громадянина ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлений тільки антиген Н, який є основним групо специфічним для групи крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, за ізосерологічною системою АВ0 (том № 1, а.п.158-159);
Згідно з висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи « ДОР» № 1570/2 від 14 січня 2020 року, на доставленому для дослідження фрагменті газети, виявленому при огляді місця події, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні даних слідів встановлена група крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на фрагменті газети від потерпілого ОСОБА_8 , група крові якого співпадає з встановленою на фрагменті газети групою крові. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на газеті від підозрюваного ОСОБА_11 , основним групо специфічним антигеном крові якого є виявлений в слідах на фрагменті газети антиген Н. На доставленому для дослідження фрагменті серветки зі змивом, виявленому при огляді місця події, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні даних слідів встановлена група крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на фрагменті серветки зі змивом від потерпілого ОСОБА_8 , група крові якого співпадає з встановленою на фрагменті серветки групою крові. Одержаний результат дослідження не виключає можливості походження слідів крові на фрагменті серветки від підозрюваного ОСОБА_11 , основним групоспецифічним антигеном крові якого є виявлений в слідах на фрагменті серветки антиген Н. (том №1, а.п.161-164);
Згідно з висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи «ДОР» №102 від 22 січня 2020 року, в слідах на клинку ножа, виявленого на столі в приміщенні зали, за адресою: АДРЕСА_2 (об`єкт №1), встановлено наявність крові та виявлений білок людини. На всій іншій поверхні клинка (об`єкт №2) та на рукоятці даного ножа, наявність крові не встановлено. Клітини епітелію з ядрами та мікрочастки тканин людини на ножі в цитологічних препаратах з об`єктів №№ 1-3 не виявлені. Статева належність крові в об`єкті №1 не встановлена через відсутність в цитологічних препаратах з цього об`єкту придатних для обліку формених елементів крові. При встановленні групової належності крові в об`єкті №1 виявлений тільки антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає походження даної крові від особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0. Отриманий результат дослідження не виключає походження крові, виявленої на клинку ножа (об`єкт №1) від потерпілого ОСОБА_8 , враховуючи групову належність його крові. Оскільки при серологічному дослідженні зразка крові підозрюваного ОСОБА_11 виявлений тільки антиген Н, який є основним групоспецифічним для групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, не виключається походження крові, виявленої на клинку ножа (об`єкт №1) також і від нього. (том №1, а.п.166-170);
Постановою про визнання предметів речовими доказами від 18 грудня 2019 року, речовим доказами визнано: змив речовини бурого кольору з асфальтованого покриття; зріз газети з нашаруванням речовини бурого кольору; кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорно-білого кольору з нашаруванням бурого кольору на поверхні, загальною довжиною 32 см., довжина рукоятки - 14 см., довжина клинка - 18 см., ширина клинка 2,5 см.,; чоловіча кофта (тільняжка) з пошкодженням тканини в передній частині зліва розміром 4 см. та з нашаруванням речовини бурого кольору на поверхні; флеш карта зі слідчими діями micro SD; зразок крові на марлевий тампон потерпілого ОСОБА_8 ; зразок крові на марлевий тампон підозрюваного ОСОБА_11 (т.1, а.п.114-115);
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості і вважає їх:
належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження;
допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;
достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце та вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена, виходячи з наступного.
Згідно із положеннями ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Звертаючи увагу на зауваження сторони захисту та вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_11 , а також про наявність або відсутність у останнього прямого умислу на вбивство, суд, керуючись пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зважає на те, що судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів суду необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Відповідно до частини першої статті 15КК замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного кримінального правопорушення, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних кримінальних правопорушень, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних кримінальних правопорушень. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу, як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні кримінального правопорушення з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення кримінального правопорушення, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити кримінальне правопорушення, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі в тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.
Тож при відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 у зальній кімнаті після сумісного вживання алкогольних напоїв разом із ОСОБА_8 , взявши кухонний ніж, який знаходився в іншій кімнаті та утримуючи його у правій руці, здійснив замахи ножем в область грудної клітини ОСОБА_8 з метою завдати удари, після чого, утримуючи ніж в тій же руці, наніс ОСОБА_8 один прицільний удар в область передньої поверхні грудної клітини зліва. Спричинене поранення потерпілому зачепило життєво важливий внутрішній орган (серце) та мало цілеспрямований характер, а дії обвинуваченого були сприйняті потерпілим як реальну загрозу життю, що підтверджується показами самого ОСОБА_8 , надані в залі судового засідання. Крім того, слід, вважати, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 були припинені іншою особою, а саме свідком ОСОБА_12 , який втрутився у конфлікт між потерпілим і обвинуваченим та намагався розмирити останніх, що також підтверджує суду і сам свідок. До того ж після завдання тілесного ушкодження ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , не вжив жодних заходів, щоб відвернути настання для потерпілого шкідливих наслідків: не надав першочергову допомогу, не викликав швидку допомогу та не намагався повідомити родичів, тощо…
В той же час, перевіряючи обставини, що передували події та під час події, суд не може не врахувати і віктимну поведінку самого потерпілого ОСОБА_8 , яка виразилась в його діях провокативного характеру направлених в сторону обвинуваченого ОСОБА_11 , що супроводжувалось станом його алкогольного сп`яніння та в сукупності призвело до початку конфлікту, в ході якого ОСОБА_8 наніс ОСОБА_11 один удар рукою в область обличчя та ще намагався спричинити йому тілесні ушкодження.
Висновок про те, що обвинувачений у цьому кримінальному провадженні мав умисел на вбивство, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі і смерть потерпілого не настала, підтверджуються достовірними відомостями про обставини на, які посилається сторона обвинувачення та такі дані присутні в матеріалах справи, а тому суд вважає, що доказами, зібраними в судовому засіданні наведено переконливі доводи щодо вчинення ОСОБА_11 закінченого замаху на вбивство ОСОБА_8 ..
На підставі вищенаведеного, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, характер і локалізацію тілесного ушкоджень, з огляду на висновок судово-медичної експертизи, відповідно до якого заподіяне потерпілому тілесне ушкодження - проникаюче, колото-різане поранення грудної клітини з наскрізним ушкодженням серця, гемоперикард, гематоракс, яке утворилось внаслідок дії колюче-ріжучого предмету, від нанесення 1 удару, можливо у термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово медичної експертизи та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, механізм його спричинення, знаряддя кримінального правопорушення (ніж), поведінку обвинуваченого, що передувала події, під час події, а також після події, місце вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що в ході судового розгляду досліджено судом достатньо доказів, які беззаперечно свідчать про пряму причетність обвинуваченого ОСОБА_11 до умисних дій, якими він вчинив закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі і кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115КК України.
При призначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_11 , згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_11 - раніше не судимий, до адміністративної відповідальності - не притягався, не одружений, має статус інваліда ІІІ групи за загальним захворюванням та є пенсіонером з наявними вадами слуху та мовлення, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м.Костянтинівка та КНП «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Костянтинівка не перебуває, з 09 квітня 1992 року перебуває на обліку в КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» з діагнозом легка розумова відсталість з поведінковими порушеннями, свою провину у фактично скоєному - визнав у повному обсязі, має намір уникати в подальшому повторення скоєного та й інших кримінальних правопорушень, перед потерпілим вибачився, відшкодувавши частку завданого збитку.
Згідно з висновком судово психіатричного експерта КЗОЗ «ОКПЛ м. Слов`янськ» №1172 від 15 січня 2020 року в період часу, який відповідає періоду здійснення інкримінованого правопорушення, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 будь яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, іншим психічним захворюванням не страждав. Виявляв легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями. НЕ міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відповідає інкримінованому правопорушенню, ОСОБА_11 у стані тимчасового розладу психічної діяльності не знаходився. В теперішній час ОСОБА_11 будь яким хронічним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством не страждає. Виявляє легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями. За своїм психічним станом ОСОБА_11 потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторного спостереження за місцем перебування. (том №1, а.п.187-193).
За ухвалою суду, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_11 , КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР у м. Дніпро, була проведена судово-психіатрична, первинна, комісійна та стаціонарна експертиза за висновком №202 від 17.12.2020 року, якої, ОСОБА_11 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад душевної діяльності, недоумство або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діянню не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час органічний розлад особистості. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діянню, іспитований не виявляв ознак будь якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності; за своїм психічним станом в той час він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В даний час за своїм психічним станом іспитований також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Не підпадає під дію ст.20КК України. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (том №2, а.п.161-165).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує щиросерде розкаяння ОСОБА_11 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, а також при призначенні йому покарання визнає, як пом`якшувальну обставину те, що він має статус інваліда ІІІ групи за загальним захворюванням та є пенсіонером з наявними вадами слуху та мовлення.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим, зазначена раніше судом віктимна поведінка самого потерпілого ОСОБА_8 , враховується судом, як обставина, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
За наявності приведених обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням особи ОСОБА_11 , суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавленням волі із застосуванням правил ст.69КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.15, ч.1 ст.115КК України, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З урахуванням наведеного, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до якої він є особою раніше не судимою, кримінальне правопорушення вчинив вперше, притягнень до адміністративної відповідальності не має, вік та стан його здоров`я, існуючи фізичні вади, його поведінку в період досудового слідства і судового розгляду, наслідки вчиненого, визнання вини та щирого каяття щодо скоєного, відшкодування шкоди та критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, враховуючи примирення із потерпілим та наполягання останнього на призначенні обвинуваченому покарання не пов`язаного із позбавленням волі, за для можливості отримання відшкодування завданої шкоди, в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що саме це призведе до позитивних змін в його особистості і створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Цивільний позов, в рамках кримінального провадження - не заявлено.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.
Запобіжний захід визначений обвинуваченому ОСОБА_11 за ухвалою суду від 05 січня 2021 року у вигляді домашнього арешту, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
ОСОБА_11 - визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_11 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_11 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою ОСОБА_11 у період з 18 грудня 2019 року по 05 січня 2021 року включно.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосований до ОСОБА_11 , як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
- змив речовини бурого кольору з асфальтованого покриття; зріз газети з нашаруванням речовини бурого кольору; кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорно-білого кольору з нашаруванням бурого кольору на поверхні, загальною довжиною 32 см., довжина рукоятки - 14 см., довжина клинка - 18 см., ширина клинка 2,5 см.,; чоловіча кофта (тільняжка) з пошкодженням тканини в передній частині зліва розміром 4 см. та з нашаруванням речовини бурого кольору на поверхні;зразок крові на марлевий тампон потерпілого ОСОБА_8 ; зразок крові на марлевий тампон підозрюваного ОСОБА_11 , які зберігаються камері схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, відповідно до квитанції № 1577 від 28 січня 2020 року знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Судді