КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинського місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.08.2020, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 140 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин.
Згідно посадової інструкції лікаря-хірурга об`єднаного відділення хірургічної патології, затвердженої головним лікарем Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району на ОСОБА_6 покладені обов`язки, серед яких:
- керуватись чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію хірургічної допомоги;
- проводити цілеспрямоване клінічне обстеження хворого;
- визначати обсяг лабораторних, рентгенологічних та інших спеціальних досліджень, оцінювати їх результати;
- визначати тяжкість стану хворого;
- визначати показання до госпіталізації за профілем захворювання, тактику медикаментозного та оперативного лікування з урахуванням стану хворого, необхідності передопераційної підготовки;
- нести відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, а також за невикористання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку в межах, визначених чинним законодавством України про працю та кримінальним законодавством України
Згідно ст.ст. 34, 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» № 2801-ХІІ від 19.11.1992 року, лікар-хірург об`єднаного відділення хірургічної патології Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району ОСОБА_6 був зобов`язаний своєчасно і кваліфіковано провести обстеження та лікування пацієнта.
Разом з тим, ОСОБА_6 , будучи переведеним згідно наказу № 112-к від 01.10.2014 на посаду лікаря-хірурга ургентного ОВХП з 06.10.2014, являючись медичним працівником, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, допустив настання тяжких наслідків для хворого за наступних обставин.
Так, 19.12.2015 року о 00 годин 40 хвилин в приймальне відділення Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, що за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Соборності, 51 за медичною допомогою звернувся ОСОБА_9 , 1977 року народження.
Згідно довідки № 5494 від 19.12.2015 під час обстеження вказаного пацієнта лікарем-хірургом ОСОБА_6 встановлено діагноз: гематома верхньої повіки, забійна рана верхньої повіки; Алконт 01СУ 1,8 %.
При обстежені лікарем-хірургом виконано ПХО, накладено шви та асептичну пов`язку. Рекомендовано амбулаторне лікування у лікаря-хірурга та консультація окуліста.
Після огляду та надання медичної допомоги ОСОБА_9 залишив приймальне відділення.
В подальшому, 27.12.2015 в приміщенні Макарівської ЦРЛ було констатовано смерть ОСОБА_9 .
Згідно висновку експерта № 94 розпочатої 28.12.2015 та закінченої 08.02.2016, смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді масивних крововиливів під оболонки, в шлуночки і тканину головного мозку з явищами набряку-набухання головного мозку.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 22/К від 13.09.2016 встановлено, що лікарем хірургом на підставі огляду хворого діагноз був встановлений вірно, але не повністю, а саме: з урахуванням тілесних ушкоджень м`яких тканин в області голови, а також наявності алкогольного сп`яніння лікарю необхідно було запідозрити черепно-мозкову травму і в зв`язку з чим провести діагностику наявності чи відсутності пошкодження головного мозку. Для цього хворого необхідно було госпіталізувати для клінічного нагляду та призначити діагностичні заходи (огляд спеціалістів: невролога, нейрохірурга, окуліста; Ro-графія черепа в 2 проекціях (передньо-задній, боковій), КТ або МРТ головного мозку; лабораторні дослідження). На підставі вищевказаного можливо зробити висновок, що обстеження хворого ОСОБА_9 «… в умовах Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району м. Боярка було проведено» не в повному обсязі.
Таким чином, під час проведення огляду і встановлення діагнозу лікарем хірургом були допущені недоліки в своїх діях, які перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .
Характер та об`єм спричиненої постраждалому черепно-мозкової травми дає підстави вважати за можливе «врятувати життя потерпілого ОСОБА_9 при надані йому термінової, в повному обсязі, кваліфікованої медичної допомоги», тобто між наданням постраждалому вчасної медичної допомоги і настанням його смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Прокурор Києво-Святошинського місцевої прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема зазначає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину повністю доводиться дослідженими доказами. Так, суд не надав належної оцінки висновку комісійної судово-медичної експертизи № 22/К від 13.09.2016 року, показам експерта ОСОБА_10 , довідці №5494 від 19.12.2015, які вказують на наявність недоліків у діях обвинуваченого, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті потерпілого.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом.
Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , витягах з кримінальних проваджень № 0001028 від 22.09.2016 та № 0001095 від 28.12.2015, протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.12.2015, протоколі огляду місця події від 28.12.2015, копії постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 9.12.2015, копії протоколу перегляду відеозйомки з камери відеоспостереження від 18.12.2015, копії довідки Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, копії висновку експерта № 1/94 від 09.02.2016, висновку експерта № 22/к від 13.09.2016, копії посадової інструкції лікаря хірурга об`єднаного відділення хірургічної патології ОСОБА_6 , наказі № 112-к від 01.10.2014, наказі № 81-к від 17.06.2013, копіях особових карток ОСОБА_15 і ОСОБА_6 , протоколі тимчасового доступу до речей документів від 15.02.2017, протоколі огляду речей від 16.02.2017, довідці № 5494 від 19.12.2015, протоколі огляду речей від 16.02.2017, постанові про визнання і приєднання до провадження речових доказів від 16.02.2017.
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 22/К від 13.09.2016 лікарем хірургом на підставі огляду хворого ОСОБА_9 діагноз був встановлений вірно, але не повністю, а саме: з урахуванням тілесних ушкоджень м`яких тканин в області голови, а також наявності алкогольного сп`яніння лікарю необхідно було запідозрити черепно-мозкову травму і в зв`язку з чим провести діагностику наявності чи відсутності пошкодження головного мозку. Для цього хворого необхідно було госпіталізувати для клінічного нагляду та призначити діагностичні заходи (огляд спеціалістів: невролога, нейрохірурга, окуліста; Ro-графія черепа в 2 проекціях (передньо-задній, боковій), КТ або МРТ головного мозку; лабораторні дослідження). На підставі вищевказаного можливо зробити висновок, що обстеження хворого ОСОБА_9 в умовах Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району м. Боярка було проведено не в повному обсязі.
Водночас комісія експертів дійшла висновку, що ОСОБА_9 після отримання тілесних ушкоджень не втрачав свідомості та не мав скарг, які б могли вказувати на черепно-мозкову травму, що значно ускладнювало дії лікаря. Лікарем на момент первинного огляду хворого медична допомога була надана в повному обсязі відповідно до встановленого діагнозу (гематома верхньої повіки, забійна рана верхньої повіки).
Під час допиту в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_10 підтвердив висновки комісійної судово-медичної експертизи № 22/К від 13.09.2016.
Відповідно до довідки №5494 від 19.12.2015, виданої лікарем ОСОБА_6 , ОСОБА_9 19.12.2015 в 00 год. 40 хв. звертався за медичною допомогою до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району. За результатами огляду встановлено діагноз гематома верхньої повіки, забійна рана верхньої повіки. Стан алкогольного сп`яніння 1,8 проміле. Проведено ПХО рани, накладено шви та пов`язку. Рекомендовано амбулаторне лікування у лікаря хірурга, консультація окуліста.
Обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у неналежному виконані своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого ставлення до них не визнав та показав суду, що 19.12.2015 він чергував в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району, виконуючи обов`язки підпорядкованого лікаря-хірурга. Відповідальним хірургом був його брат ОСОБА_15 . Після опівночі до травмпункту лікарні звернувся ОСОБА_9 з розсіченою раною та гематомою верхньої лівої повіки. ОСОБА_9 повідомив, що ударився головою об двері. Хворий був оглянути на предмет неврологічної травми, будь-яких симптомів черепно-мозкової травми встановлено не було. Після цього він обробив та зашив рану, рекомендувавши хворому амбулаторне лікування у лікаря хірурга та консультацію лікаря-окуліста, після чого ОСОБА_9 пішов. Рішення про відсутність підстав для госпіталізації приймалось його братом ОСОБА_15 , який мав вищу категорію та був відповідальним хірургом.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дав подібні показання, підтвердивши, що хворого ОСОБА_11 19.12.2015 він оглядав разом з ОСОБА_6 . Він був відповідальним хірургом, оскільки мав вищу категорію, а ОСОБА_6 був підпорядкованим хірургом, оскільки мав другу категорію. Рішення щодо діагнозу та надання первинної медичної допомоги приймав він як відповідальний хірург. Зі слів ОСОБА_11 травму він отримав ударившись об двері. За характером травми та за станом здоров`я госпіталізації ОСОБА_11 не потребував.
Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які станом на 19.12.2015 працювали заступником головного лікаря та генікологом-акушером ЦРЛ Києво-Святошинського району відповідно, в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили, що огляд ОСОБА_11 хірурги ОСОБА_6 і ОСОБА_15 проводили вдвох. Відповідальним хірургом був ОСОБА_15 , оскільки він має вищу категорію. Після огляду ОСОБА_11 до ЦРЛ Києво-Святошинського району не звертався.
Свідок ОСОБА_16 показав, що працює фельдшером. У грудні 2015 року він декілька разів робив перев`язки ОСОБА_9 . ОСОБА_9 сказав йому, що упав зі сходів. Спочатку казав, що нічого не болить, а через деякий час зателефонував та поскаржився, що у нього болить голова, у зв`язку з чим він виписав йому направлення до Макарівської ЦРЛ.
Потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що у грудні 2015 року її син ОСОБА_9 перебував в кафе, де його ударив сусід, після чого він упав та ударився головою об підлогу. Вона разом з сином поїхала до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, де хірург забрав його в кабінет та надав медичну допомогу. Після цього його відпустили додому та рекомендували відвідувати лікаря-хірурга для перев`язок та звернутись до лікаря-окуліста. Однак вони нікуди не ходили. Оскільки у сина були головні болі, через деякий час вони звернулись до Макарівської ЦРЛ, де він після операції помер.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що працює лікарем-хірургом в медицині катастроф. 26.12.2015 чергував в Макарівській ЦРЛ. У хірургічному відділенні перебував хворий ОСОБА_9 у вкрай важкому стані з явними ознаками важкої травми. Була проведена трепанація черепу та виявлено важку травму мозку, множинні набряки. Невдовзі після операції хворий помер. Зазначив, що у ОСОБА_9 було дуже важке ураження головного мозку, з яким, на його думку, він не міг би прожити вісім днів з моменту первинного звернення до ЦРЛ Києво-Святошинського району, травма була отримана не більш ніж за добу до операції.
Відповідно до висновку експерта № 1/94 від 09.02.2016 смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді масивних крововиливів під оболонки, в шлуночки і тканину мозку з явищами набряку набухання головного мозку.
З витягу з кримінального провадження № 0001028 від 28.12.2015 вбачається, що предметом розслідування у цьому кримінальному провадженні є заподіяння ОСОБА_9 18.12.2015 приблизно о 21 год. 30 хв. в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому в с. Яблунівка Макарівського району Київської області, невстановленою особою тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_9 помер у Макарівській ЦРЛ.
Отже, дослідженні судом першої інстанції докази дають підстави вважати, що 19.12.2015 року о 00 годин 40 хвилин ОСОБА_9 звернувся в приймальне відділення Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району із травмою голови, отриманою 18.12.2015 приблизно о 21 год. 30 хв. в с. Яблунівка Макарівського району Київської області. Огляд ОСОБА_9 проводився відповідальним хірургом ОСОБА_15 та підпорядкованим хірургом ОСОБА_6 . Під час огляду хірургами було діагностовано у ОСОБА_9 розсічену рану та гематому верхньої лівої повіки. При цьому ОСОБА_9 скрив від хірургів обставини отримання вказаних тілесних ушкоджень, і зокрема, те що він падав на підлогу і ударявся головою. Натомість він надав неправдиву інформацію, що ударився об двері, заперечуючи наявність симптомів черепно-мозкової травми. Хірургом ОСОБА_6 було оброблено та зашито рану, рекомендувано хворому амбулаторне лікування у лікаря хірурга та консультацію лікаря-окуліста. Надані рекомендації ОСОБА_9 не виконав, до лікарів не звернувся, і лише 26.12.2015 у зв`язку із погіршенням стану здоров`я звернувся до Макарівської ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_3 після операції помер.
Зміст висновку комісійної судово-медичної експертизи № 22/К від 13.09.2016, на якій ґрунтується висунуте обвинувачення, є суперечливим, адже з однієї сторони встановлює, що з урахуванням тілесних ушкоджень м`яких тканин в області голови і наявності алкогольного сп`яніння лікарю необхідно було запідозрити черепно-мозкову травму і в зв`язку з чим провести діагностику наявності чи відсутності пошкодження головного мозку, а з іншої сторони визначає, що ОСОБА_9 після отримання тілесних ушкоджень не втрачав свідомості та не мав скарг, які б могли вказувати на черепно-мозкову травму, що значно ускладнювало дії лікаря, яким на момент первинного огляду хворого медична допомога була надана в повному обсязі відповідно до встановленого діагнозу.
З урахуванням недобросовісної поведінки ОСОБА_9 , який скрив від лікарів обставини отримання ним тілесних ушкоджень, не повідомив про наявність симптомів черепно-мозкової травми та не виконав рекомендації лікаря, колегія суддів вважає, що вказаний висновок не може поза розумним сумнівом доводити як наявність лікарської помилки при діагностування хворого та наданні йому первинної медичної допомоги, так і на наявність прямого причинного зв`язку між діями лікаря ОСОБА_6 та наслідками у виді смерті хворого ОСОБА_9 .
Будь-яких ознак неналежного виконання лікарем-хірургом ОСОБА_6 своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення в ході судового та апеляційного розгляду не встановлено.
Більш того, у висунутому ОСОБА_6 обвинуваченні лише зазначається перелік покладених на нього обов`язків, однак не вказано, у чому проявилось недбале ставлення до їх виконання та які конкретно з числа покладених на нього обов`язків він виконав неналежно, що в подальшому призвело до наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 .
Показання свідка обвинувачення лікаря-хірурга ОСОБА_14 про те, що наявне у ОСОБА_9 ураження головного мозку було отримане не більш ніж за добу до операції, яка відбулась 27.12.2015, свідчать про можливість повторного травмування ОСОБА_9 після надання йому первинної медичної допомоги 19.12.2015 року в приймальному відділенні Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району.
У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 зазначають, що 19.12.2015 під час чергування в Центральній районній лікарні Києво-Святошинського району був підпорядкованим хірургом, а тому не мав права приймати остаточне рішення щодо діагнозу та обсягу медичної допомоги, яку необхідно було надати ОСОБА_9 . Таке рішення приймав відповідальний хірург, який має вищу кваліфікаційну категорію.
Свідок ОСОБА_15 у своїх показаннях підтвердив вказані обставини та зазначив, що саме він 19.12.2015 був відповідальним хірургом в ЦРЛ Києво-Святошинського району, оглядав разом з ОСОБА_6 хворого ОСОБА_9 та приймав рішення щодо діагнозу та надання первинної медичної допомоги.
Таким чином, досліджені судом першої інстанції докази не доводять винуватість ОСОБА_6 у неналежному виконанні ним своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення під час надання первинної медичної допомоги ОСОБА_9 , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого.
З огляду на те, що ніхто з учасників апеляційного розгляду не оспорював належність, допустимість та достовірність отриманих в ході судового розгляду доказів, наявних в матеріалах справи та описаних у вироку, колегія суддів не знайшла підстав для повторного дослідження доказів в ході апеляційного розгляду за клопотанням прокурора.
У такому випадку повторне дослідження зазначених у клопотанні прокурора доказів суперечить положенням ч.3 ст.404 КПК України, не має жодного юридичного сенсу та призведе лише до затягування апеляційного розгляду кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КК України.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинського місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.08.2020 щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3