Справа № 487/7390/20
Провадження № 1-кс/487/1462/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000198 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України про накладення арешту на вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 року прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 28.09.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 звернувся із клопотанням про накладення арешту на речі та документи, що вилучені 01.03.2021 у ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: флеш накопичувач червоного кольору з чорною вставкою, який має пошкодження у вигляді відламаного шматка пластику з ремінцем зеленого кольору, на якому містяться файли із скан копіями матеріалів кримінального провадження № 0000166.

Підставою звернення стало те, що зазначене майно є речовим доказам та має суттєве значення для розслідування кримінального провадження та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні № 0000198 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Відомості до ЄРДР внесені прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 за фактом викрадення документів з матеріалів кримінального провадження.

У ході досудового розслідування установлено, що Білгород-Дністровською місцевою прокуратурою здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116 від 15.11.2019 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час надання доступу до матеріалів вищевказаного кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України адвокату ОСОБА_7 ОСОБА_8 стало відомо, що в окремих томах матеріалів кримінального провадження відсутні оригінали аркушів документів, а також відсутні диски з відеозаписами проведених процесуальних дій.

Відповідно до відповіді оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області, до службових осіб, які мали доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000116 від 15.11.2019 відносяться співробітники Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, а саме прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , працівник канцелярії ОСОБА_11 , а також співробітники Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області слідчий ОСОБА_12 , начальник слідчого відділу ОСОБА_13 , та співробітники канцелярії ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Вказані обставини свідчать про можливу наявність в дія слідчих Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, прокурорів Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, а також державних службовців (спеціалістів з документообігу) вказаних органів ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення, привласнення, офіційних документів, або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

У зв`язку з викладеним 01.03.2021, слідчим на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.02.2021 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого ОСОБА_5 добровільно видав флеш накопичувач червоного кольору з чорною вставкою, який має пошкодження у вигляді відламаного шматка пластику з ремінцем зеленого кольору, на якому містяться файли із скан копіями матеріалів кримінального провадження № 0000166, яку поміщено до сейф пакету №М1004722 та підписано учасниками.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, прокурором доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000198 від 28.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України про накладення арешту на вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на речі та документи, що вилучені 01.03.2021 у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: флеш накопичувач червоного кольору з чорною вставкою, який має пошкодження у вигляді відламаного шматка пластику з ремінцем зеленого кольору, на якому містяться файли із скан копіями матеріалів кримінального провадження № 0000166.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1