ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9344/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/747/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289,
ч.2 ст.342, ч.4 ст.345,ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні матеріали кримінального провадження №0000332 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ч.4 ст.345,ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ч.4 ст.345, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 14 серпня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає зазначену ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обравши ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що підготовче судове засідання не було проведено через відсутність потерпілих, хоча від усіх потерпілих надійшли заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі, при цьому на протязі року не було проведено підготовчого судового засідання взагалі, та на протязі року та чотирьох місяців ОСОБА_6 фактично відбуває покарання не будучи засудженим. Наведені ж прокурором та судом ризики жодним чином не обґрунтовані.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ст.257, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.2 ст.342, ч.4 ст.345,ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на те, що до спливу строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 завершити судове провадження в суді першої інстанції не представляється можливим, крім того, він обвинувачується в тому числі в особливо тяжкому злочині, на досудовому розслідуванні тривалий час знаходився в розшуку в зв`язку з ухиленням від слідства, офіційно не працював до взяття під варту, а його соціальні зв`язки за місцем проживання не є такими, які при даних обставинах впевнено гарантували б його належну процесуальну поведінку, отже, наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, які стали підставою для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на даний час не зменшились, виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження адвоката про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в задоволенні клопотання, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги адвоката про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката про відмову в задоволенні клопотання, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4