Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/577/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.06.2021, якою стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.08.2021.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник - адвокат ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. З ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки судове провадження наразі не завершене.
Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, зокрема, як можливість обвинуваченого ухилитися від суду, уникнути суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на учасників процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Враховано судом тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив скасувати продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнити обвинуваченого у відділення обмеження волі для безхатьків ГІ по АДРЕСА_1 .

Мотивує свої доводи тим, що ухвалу суду першої інстанції невмотивована, зазначені ризики є надуманими та нічим не підтверджені.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Перевіривши доводи апеляційної скарги в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 , може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
24.06.2021 в судовому засіданні суд першої інстанції, виконуючи вимоги процесуального закону щодо забезпечення виконання загальних засад кримінального судочинства, по-перше з метою забезпечення прав обвинуваченого на свободу, поставив на обговорення питання про доцільність подальшого тримання останнього під вартою, вислухав клопотання та доводи прокурора про необхідність продовження цього строку, надав можливість стороні захисту висловити свої доводи щодо продовження строку тримання під вартою, та ухвалив рішення про продовження строку дії запобіжного заходу.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.06.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, у зв`язку з продовженням існуванням ризиків ч.1 ст.177 КПК України, а також не можливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
У зв`язку з вищевикладеним, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до висновку, що суд обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченому ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема, вбивств, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчиненого з корисливих мотивів, з особливою жорстокістю, особою, яка раніше вчинила вбивство.
Злочини відносяться до категорії особливо тяжких, тяжких. Внаслідок вчинення злочину настали тяжкі і невідворотні наслідки, злочин, передбачений ст. 115 КК України, посягає на найвищі цінності - життя людини.
Покарання за найтяжчий із інкримінованих ОСОБА_6 злочинів передбачає довічне позбавлення волі.
Крім того, ОСОБА_6 безробітний, неодружений, без постійного місця проживання, немає сталих соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів й аналогічного особливо тяжкого злочину (умисного вбивства).
Посткримінальна поведінка обвинуваченого, як встановлено матеріалами клопотання: обвинувачений після вчинення злочинів зник з місця вчинення злочину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є об`єктивні підстави вважати про можливість ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та/або свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Доводам обвинуваченого ОСОБА_6 щодо поміщення його до Олександрійського геріатричного пансіонату зі спеціальним відділенням, що надає соціальну допомогу із забезпеченням проживанням, розташованого по АДРЕСА_1 , - надано оцінки місцевим судом, зокрема, зазначено, що ОСОБА_10 геріатричний пансіонат зі спеціальним відділенням, що надає соціальну допомогу із забезпеченим проживанням, розташований по АДРЕСА_1 , - не є установою, призначеною для тримання осіб, стосовно яких обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо незаконності подальшого його утримання під вартою спростовуються вищевикладеним та матеріалами судового провадження.
Колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_6 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та виконання судового рішення у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підставою для скасування судового рішення є не будь- яке порушення вимог КПК України, а лише допущення судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Обвинуваченим не надано підтвердження неможливості перебування останнім в умовах СІЗО за станом здоров`я.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.06.2021, якою стосовно ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4