Справа №766/1055/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника Державної установи

«Херсонський слідчий ізолятор»: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким, посилаючись на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини має право на пом`якшення раніше призначеного покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 додатково зазначив, що на момент постановлення вироку щодо нього до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому підстав для призначення покарання у виді довічного позбавлення волі немає. На день розгляду клопотання відбув покарання строком майже 10 років. Захисник клопотання ОСОБА_6 підтримав, просив задовольнити його з підстав зазначених в ньому.

Прокурор та представник Державної установи «Херсонський слідчий ізолятор» заперечили проти задоволення клопотання, вважаючи, що діючим кримінальним законодавством України не передбачено можливість заміни покарання більш м?яким для осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі.

З досліджених судом матеріалів вбачається наступне.

Так ОСОБА_6 відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі за вироком апеляційного суду Херсонської області від 28.04.2015 за п. п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22.03.2016 залишено без змін. Початок строку 25.08.2011.

За змістом характеристики на засудженого ОСОБА_6 , останній допустив одне порушення режиму утримання, стягнення у вигляді догани за яким погашено (довідка про стягнення та заохочення), проте адміністрацією установи жодного разу не заохочувався. У відношенні до представників адміністрації поводить себе стримано, на заходи виховного впливу реагує адекватно, зі співкамерниками не конфліктує, підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом отримання посилок, передач та короткострокових побачень.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Крім того п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким обумовлена двома наступними складовими: якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув певну частину строку покарання в залежності від ступеня його тяжкості (ч. ч. 3, 4 ст. 82 КК України).
Можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачена ст. 82 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Такий висновок можна зробити з огляду на диференційований підхід до визначення загального поняття «позбавлення волі», яке відповідно до ст. ст. 63, 64 КК України є як у вигляді позбавлення волі на певний строк, так і у вигляді довічного позбавлення волі.
Отже, з огляду на зміст вищевказаних норм застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким для засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України у сфері кримінальної юстиції не передбачені.
Оцінюючи посилання засудженого ОСОБА_6 на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до змісту якої особи засуджені до довічного позбавлення волі мають право на заміну покарання більш м?яким, слід зазначити таке.

З аналізу практики ЄСПЛ, на яку посилався ОСОБА_6 , вбачається, що судом (ЄСПЛ) покладено на державу Україна обов`язок реформувати систему перегляду довічного ув`язнення, а тому суд з власної ініціативи своїм рішення не має право «перебирати на себе» законодавчу функцію, покладену виключно на Верховну Раду України.

Крім того, за рішенням від 12.02.2008 у справі «Kafkaris v. Cyprus» ЄСПЛ чітко виклав свою позицію щодо зазначеної вище проблеми. Так, у п. 97 цього рішення зазначено, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі, призначене дорослому злочинцеві, не суперечить ст. 3 або якійсь іншій статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналіз практики ЄСПЛ із цього питання свідчить: якщо національне законодавство передбачає можливість перегляду довічного ув`язнення з метою його пом`якшення, скорочення, припинення або умовно-дострокового звільнення арештанта, цього вистачає, щоб задовольнити вимоги ст. 3 Конвенції. Отже, можливість застосування заміни покарання більш м?яким це виключено компетенція окремої держави.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що з огляду на відсутність в Україні механізму заміни покарання більш м?яким покаранням для осіб, які відбувають покарання у вигляді довічного позбавлення волі, позбавляє суд права на вирішення цього питання щодо ОСОБА_6 , а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.
Проте, законодавство України про кримінальну відповідальність передбачає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.
Частиною 1 ст. 87 КК України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.
Згідно з ч. 2 ст. 87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п?яти років.
Суд вважає за потрібне роз?яснити засудженому ОСОБА_6 , що відповідно до п. п. 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 №223/2015 під час розгляду клопотання про помилування враховуються: ступінь тяжкості вчиненого злочину, строк відбутого покарання, особа засудженого, його поведінка, щире каяття, стан відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, сімейні та інші обставини; думка адміністрації установи виконання покарань або іншого органу, який виконує покарання, спостережної комісії, служби у справах дітей, місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, громадських об`єднань та інших суб`єктів про доцільність помилування.
Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м?яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини. Такою можливістю вправі скористатися і ОСОБА_6 .
Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1