Провадження №1-кс/369/141/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 00001928 від 20.04.2019 року, -
В С Т А Н О В И В:
30.12.2020 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із клопотанням про скасування арешту майна, згідно якого просив скасувати накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2019 за № 369/7064/19 арешт на маневровий тепловоз.
Клопотання мотивує тим, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2019 у справі № 369/7064/19, провадження № 1-кс/369/2208/19, накладено у кримінальному провадженні № 0001928 від 20.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України арешт та заборону на відчуження, розпорядження та користування тепловозом ТГМ4 № 1968.
Постановою Господарського суду Київської області від 13.06.2018 у справі № 911/343/16 ТОВ «Оленерго» (ЄДРПОУ 3879914) визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідач визнає та не оспорює право власності позивача на належне йому майно, а саме маневровий тепловоз ТГМ4-1968, рік випуску 1983 та виготовлений Людинівським заводом; відповідач не має будь-яких претензій до позивача ФОП ОСОБА_4 стосовно набуття права власності на даний тепловоз та не оспорює його.
Заявник посилається на те, що жодним рішенням суду у даній справі про банкрутство, зазначений тепловоз ТГМ 4 № 1968 не віднесений до ліквідаційної маси ТОВ «Оленерго».
Згідно договору купівлі-продажу № 5 від 15.06.2017, укладеному між ФОП ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Вествинд», було придбано маневровий тепловоз ТГМ4 № 1968, рік випуску 1983 в неробочому стані.
ФОП ОСОБА_4 сплачено за тепловоз ТГМ4 № 1968 його вартість 300 000 грн. Кошти зараховано на поточний рахунок продавця.
На даний час, зазначене майно належить ФОП ОСОБА_4 , останній позбавлений можливості щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
Таким чином, скаржник вважає, що арешт, накладений на маневровий тепловоз ТГМ 4 № 1968 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2019 здійснений необгрунтовано та на теперішній час необхідність його подальшого арешту відпала.
15.02.2021 року через канцелярію суду адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано клопотання, згідно якого останні просять розглянути клопотання без їх участі, вимоги клопотання про скасування арешту майна підтримують, просять задовольнити. У судове засідання не з`явилися.
У судове засідання 15.02.2021 слідчий не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки не відомі.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється (ч. 4 ст. 107 КПК України).
Дослідивши матеріали додані в обґрунтування клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наданих матеріалів вбачається, що в рамках кримінального провадження № 0001928 від 20.04.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.06.2019 у справі № 369/7064/19, провадження № 1-кс/369/2208/19, накладено арешт та заборону на відчуження, розпорядження та користування тепловозом ТГМ4 № 1968, згідно технічного опису зазначеного у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1812/1 від 18.12.2014 року.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З огляду на приписи п.18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).
Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 11.11.2020 у справі № 911/343/16 (911/2235/20) ТОВ «Оленерго» в особі ліквідатора ОСОБА_5 визнає та не оспорює право власності позивача на належне йому майно, а саме маневровий тепловоз ТГМ4-1968, рік випуску 1983.
Тому суд вважає, що оскільки кримінальне провадження № 0001928 від 20.04.2019 триває з 2019 року, а органом досудового розслідування не доведено слідчому судді того, що станом на лютий 2021 року не відпала потреба в арешті майна, а саме: тепловозу ТГМ4 № 1968, а тривале накладення арешту на означене майно порушує право заявника на вільне використання належного йому майна.
За таких обставин, відповідно до ст.174 КПК України, є підстави для скасування накладеного за ухвалою суду арешту на маневровий тепловоз ТГМ4-1968, рік випуску 1983, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою дотримання конституційного права володіти, користуватись та розпоряджатись майном на законних підставах, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт та заборону на відчуження, розпорядження та користування, які накладені ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 червня 2019 року у справі № 369/7064/19 у кримінальному провадженні № 0001928 від 20.04.2019 а саме на: тепловоз ТГМ 4 № 1968, згідно технічного опису зазначеного у додатку № 1 до договору купівлі-продажу № 1812/1 від 18.12.2014.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1