печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000003 від 10.03.2021 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000003 від 10.03.2021 старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити, розгляд клопотання просив проводити без виклику сторін.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2021, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України. Дарницькою спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Центрального регіону здійснюється процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту від 27.07.2020 № 277-ос ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду начальнику 1 групи паспортного контролю НОМЕР_1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1ї категорії (тип А) Окремого контрольно пропускного пункту «Київ» ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 15 квітня 2021 року, до ОСОБА_4 звернулась невстановлена досудовим розслідуванням особа щодо вирішення питання про пропуск через державний кордон на територію України громадянина Нігерії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та громадянина Нігерії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким раніше представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 встановленим порядком було відмовлено у пропуску через державний кордон, на що останній погодився.

Того ж дня близько 11 год. 50 хв., ОСОБА_4 , звернувся до інспектора прикордонного контролю 1-ї категорії групи контролю 2-ї лінії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » 1-ї категорії (типу «А») відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» ДПС України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Водночас, в ході розмови ОСОБА_4 , розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, запропонував ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 10 тисяч гривень за прийняття рішення про пропуск через державний кордон на територію України вищевказаних громадян Нігерії, яким раніше представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 встановленим порядком було відмовлено у пропуску через державний кордон, на що останній, діючи під контролем правоохоронних органів погодився.

24 квітня 2020 року близько 12 годин 05 хвилин, начальник 1 групи паспортного контролю НОМЕР_1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1ї категорії (тип А) Окремого контрольно пропускного пункту «Київ» ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , перебуваючи у парку за торговим центром « ІНФОРМАЦІЯ_8 » розташованому за адресою: АДРЕСА_1 під час зустрічі з ОСОБА_7 , розуміючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, передав з рук у руки останньому 5 000 грн., за вчинення дій з використанням влади та службового становища, а саме за прийняття рішення про пропуск через державний кордон на територію України громадянина Нігерії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та, в подальшому, був затриманий представниками правоохоронних органів в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, чим кримінально-протиправну діяльність останнього припинено.

25 квітня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

24 квітня 2021 в ході проведення огляду місця події на території автомобільної стоянки ТЦ «PARK TOWN» за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 67, в ході якого громадянин ОСОБА_7 добровільно видав грошові кошти номіналом 500 грн,із наступними серійними номерами, а саме: ЇД 2106049, ФБ 5980945, БТ 4500059, ЇП 6703997, ФБ 3109764, СБ 5056218, БН 6845601, ЇЖ 5367189, ЇИ 7862980, СЗ 4600962.

25 квітня 2021 року постановою слідчого вищезазначені грошові кошти у зв`язку у відповідності до ст. 98 КПК України визнані речовим доказом.

Слідчий вказує, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вилучене майно містить відомості, щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та може бути використане, як доказ у суді необхідно накласти арешт на зазначене майно із забороною володіння, розпоряджання та користування вказаним грошовими коштами, які були добровільно видані ОСОБА_7 в ході проведення зазначеного вище огляду місця події.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначені кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Слідчим наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя також враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на грошові кошти, які були добровільно видані громадянином ОСОБА_7 24 квітня 2021 в ході проведення огляду місця події на території автомобільної стоянки ТЦ «PARK TOWN» за адресою: м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 67, а саме грошові кошти номіналом 500 грн.,із наступними серійними номерами, а саме: ЇД 2106049, ФБ 5980945, БТ 4500059, ЇП 6703997, ФБ 3109764, СБ 5056218, БН 6845601, ЇЖ 5367189, ЇИ 7862980, СЗ 4600962, із забороною відчуження, розпорядження та користування.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляціної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1