ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/275/21 Справа № 199/792/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 березня 2021 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, так як останній особисто знайомий з останнім і знає, де він проживає, та свідків, може вчинити інше правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що обставини, викладені в підозрі, не відповідають дійсності та не підтверджуються ні позицією ОСОБА_9 , яка заперечує, що замовляла ОСОБА_10 злочин проти свого колишнього чоловіка, ні позицією та показами ОСОБА_10 про попередню змову щодо нападу на ОСОБА_11 , ні позицією потерпілого щодо нападу на нього ОСОБА_8 , оскільки даний злочин був вчинений на підставі раптово виниклого умислу. Вважає, що в даному випадку слідчий суддя мав можливість визначити заставу щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки перелічені в ч.4 ст.183 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні
ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваний особисто знайомий з останнім, та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 01 лютого 2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, що виразилося у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 31 січня 2021 року, який повідомив про обставини вчиненого на нього нападу 31 січня 2021 року за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н; протоколом огляду місця події від 31 січня 2021 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12
від 31 січня 2021 року, з якого слідує, що 31 січня 2021 року він перебував разом з потерпілим ОСОБА_11 та бачив, як один з трьох невідомих чоловіків попрохав ОСОБА_11 пройти поговорити з ними до їхнього автомобіля BMW, чорного кольору, який стояв неподалік, після чого ОСОБА_11 разом з трьома невідомими сіли до вказаного автомобіля, а через 5-10 хвилин з автомобіля вийшов один з невідомих чоловіків, підійшов до автомобіля, яким користується ОСОБА_11 , та з переднього сидіння забрав барсетку, після чого повернувся назад до автомобіля BMW, після чого, з автомобіля BMW вийшов ОСОБА_11 , тримаючись лівою рукою за своє ліве око, маючи різану рану над лівим оком, з якого йшла кров, тим часом автомобіль BMW з трьома невідомими поїхав в бік торговельного центру Вавілон; протоколом обшуку від 31 січня 2021 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками
від 31 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_14 , який був один з пасажирів автомобіля BMW та скоїв напад на ОСОБА_11 31 січня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 , який був один з пасажирів автомобіля BMW та скоїв напад на ОСОБА_11 31 січня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_10 , який був один з пасажирів автомобіля BMW та скоїв напад на ОСОБА_11 31 січня 2021 року близько 17:00 год. за адресою: м.Дніпро, вул.Любарського, 2-Н.
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Також ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що органами досудового розслідування ще не встановлено всіх причетних до вчинення даного злочину осіб, не вилучено всіх речових доказів, оскільки досудове розслідування на даний час триває менше місяця та ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що в разі достатності пред`явлених доказів, за вчинення даного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, матиме можливість знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни показів на його користь, оскільки йому надано копії протоколів допиту свідка та потерпілого, де зазначені їх анкетні дані.
Також, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, а отже існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисників доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо посилання захисника ОСОБА_7 , що слідчий суддя не перевірив обґрунтування підозри, слід зазначити, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж «переконання поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд зазначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, могла вчинити злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею та апеляційним судом під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.
Щодо твердження захисника про те, що застосований щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави є занадто суворим запобіжним заходом, слід зазначити, що ОСОБА_8 підозрюється у кримінальному правопорушенні, вчиненому із застосуванням насильства, а отже, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4