Справа № 202/2281/18
Провадження № 1в/202/137/2021
УХВАЛА
Іменем України

29 червня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро подання заступника начальника Індустріального РВ філії Державної установи "Центрпробації" у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

За поданням, ОСОБА_5 засуджений 23 травня 2018 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
24 травня 2021 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся заступник начальника Індустріального РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області з поданням про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
В поданні зазначено, що на теперішній час засуджений ОСОБА_5 покарання за вироком суду не відбув, вживаними заходами встановлено, що останній перебуває під вартою до теперішнього часу у зв`язку із відбуванням покарання за іншими обвинувальними вироками.
Так, на виконання до Індустріального РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області 04.04.2019 року надійшов вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 року відносно ОСОБА_5 20.03.2019 року щодо ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та останній утримувався в ДУВП №4. Після засудження останнього вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2019 року за ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, був направлений для відбування призначеного покарання до ДУ Бердянська ВК (№77), де відбуває покарання до теперішнього часу. Відповідно до вказаного вироку, призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 року виконується самостійно. Відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, засуджений ОСОБА_5 не був працевлаштований на виробництві установи, у зв`язку з відсутністю паспорту громадянина України та ІПН. Таким чином, враховуючи, що у засудженого немає коштів на особовому рахунку, працевлаштування без відповідних документів є неможливим.
Таким чином, у зв`язку з тим, що засуджений з 20.03.2019 року перебуває під вартою та з об`єктивних причин не може бути працевлаштований на підприємство установи виконання покарань, щоб в подальшому із заробітної платні сплатити штраф у розмірі 850 гривень, з часу вступу вироку в законну силу минуло більше 2 років, тому на підставі ч.1 ст. 80 КК України представник органу пробації просить звільнити його від покарання у зв`язку з давністю виконання обвинувального вироку суду.
У судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився.
Представник органу пробації в судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.
Прокурор проти задоволення подання не заперечував.
Вислухавши пояснення органу пробації, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши письмові матеріали щодо засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 1 частини 1 статті 80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано за два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Відповідно до постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.12.2015 року стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати право обмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин, застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
ОСОБА_5 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 р. засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі. Відповідно до вказаного вироку, призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 року необхідно виконувати самостійно.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів подання, на час отримання вироку на виконання органом пробації, а саме 04.04.2019 року, ОСОБА_5 вже перебував під вартою, оскільки після винесення обвинувального вироку Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 23.05.2018 року, засуджений вчинив 9 кримінальних правопорушень, по семи з яких винесено обвинувальні вироки.
Отже, наведені обставини, на думку представника органу пробації, не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 умисно ухилявся і продовжує ухилятись від відбування призначеного йому вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року покарання у вигляді штрафу.
Відповідно до матеріалів справи, вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 року звернутий до виконання, однак не був виконаний засудженим.
Судом встановлено, що з дня набрання законної сили обвинувальним вироком минуло понад два роки і він залишається не виконаним. Даних, які би встановлювали факт ухилення від відбування покарання, зупинення перебігу давності, суду не надано, а тому засудженого ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Подання заступника начальника Індустріального РВ філії Державної установи "Центрпробації" у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2018 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухваламоже бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1