Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з ДУ «Катеринівська ВК (№46)», матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року у провадженні за поданням адміністрації ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії при Сарненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Горбатків Приморського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 (фактично проживає по АДРЕСА_2 , засудженого вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2017 року - за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити подання адміністрації ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії при Сарненській районній державній адміністрації Рівненської області про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно оскаржуваної ухвали, відмовлено у задоволенні спільного подання адміністрації ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії при Сарненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі засуджений вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та невмотивованою. На його думку, він своєю поведінкою, ставлення до праці довів своє виправлення, що характеризує його з позитивної сторони, а не як злісного порушника режиму, про що йде мова у рішенні суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання зазначив в ухвалі, що ОСОБА_4 на даний час став на шлях виправлення, однак, не довів остаточного виправлення, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, міркування прокурора щодо відмови у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах апеляційної скарги, обговоривши її доводи, дослідивши матеріали провадження в заявлених межах, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обгрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, при постановленні оскаржуваного судового рішення дотримався.

Згідно положень ч.1 ст.74 КК України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та, як в данному випадку, після фактичного відбуття засудженим двох третин строку покарання призначеного за умисний тяжкий злочин.

Матеріалами доданих до клопотання встановлено, що на момент звернення установи та спостережної комісії при Сарненській райдержадміністрації із вказаним поданням засудженим дійсно відбуто 2/3 строку призначеного покарання (невідбута частина покарання на момент розгляду справи становить 1 рік 1 місяць 8 днів).

Після відбуття ОСОБА_4 більше двох третіх строку призначеного покарання, адміністрація ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережна комісія при Сарненській районній державній адміністрації Рівненської області звернулись з клопотанням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання.

За результатами розгляду вказаного клопотання, Сарненський районний суду Рівненської області прийняв рішення про відмову в задоволенні даного клопотання.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_4 на даний час став на шлях виправлення, однак, не довів остаточного виправлення, що є необхідною умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.2 ст. 130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни не відбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як убачається з наявних в матеріалах судового провадження характеризуючих даних на засудженого:

- за час відбуття покарання останній одночасно із заохоченням мав два стягнення, характер яких свідчить, що він, відповідно до ст.133 КВК України, є злісним порушником встановленого порядку відбування покарання, оскільки останній притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених речей.

- засуджений вважається таким, що не заслуговує на застосування відносно нього пільги у виді переведення до дільниці соціальної реабілітації, оскільки не став на шлях виправлення;

- протягом усього часу перебування в установі засуджений перебуває на профілактичному обліку як злісний порушник режиму утримання, та як особа, яка схильна до втечі, що доводиться характеристиками, виданими на засудженого станом на 15 лютого 2019 року та станом на 11 жовтня 2019 року.

Як слідує із апеляційної скарги засудженого, в основу застосування положень ст.81 КК України він посилається на ті обставини, що наявність у нього дисциплінарних стягнень протягом строку відбування покарання не може однозначно свідчити про те, що процес виправлення та перевиховання засудженого не був постійним та послідовним. Вважає, що він своїм ставленням до праці та дотриманням правил внутрішнього розпорядку довів своє виправлення на момент подання клопотання про застосування умовно-достроково звільнення.

Водночас колегія суддів такі доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, оскільки належна поведінка та сумлінне ставлення до праці засудженого є його обов`язком протягом всього строку відбування покарання. Така кількість та види стягненнь протягом всього періоду відбування покарання свідчать про відсутність підстав для застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення.

Висновки суду про те, що наявність у засудженого заохочень в сукупності із застосованими до засудженого раніше стягненнями, свідчать не про доведення засудженим свого виправлення, а підтверджують належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, на думку колегії суддів, є вмотивованими, а сукупність досліджених доказів, які оцінював суд першої інстанції, обґрунтовано дають зробити висновок, що підстави для визнання ОСОБА_4 таким, що довів своє виправлення, а також може бути звільнений від подальшого відбування покарання умовно-достроково, на даний час відсутні.

Як закріплено у п.17 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.

Вказаних роз`яснень, що висвітлив Пленум ВСУ та стосуються процедури та порядку розгляду справ даної категорії, суд першої інстанції у даному судовому провадженні дотримався в повному обсязі.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_4 , а саме його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, а тому висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_4 , відповідають фактичним обставинам справи і судом правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року у провадженні за поданням адміністрації ДУ «Катеринівська ВК (№46)» та спостережної комісії при Сарненській районній державній адміністрації Рівненської області про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3