Справа № 385/235/21
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.02.2021 року близько 19:00 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 прийшов в гості до раніше знайомого йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з проханням надати йому для тимчасового використання належний ОСОБА_6 автомобіль марки ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Отримавши відмову ОСОБА_6 , будучи обуреним такою відповіддю, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_6 та подальше заволодіння належним останньому автомобілем.
З метою реалізації злочинного умислу, направленого на позбавлення життя ОСОБА_6 . ОСОБА_5 запропонував потерпілому відвести його до смт. Завалля, Гайворонського району, Кіровоградської області з метою зняття коштів з банкомату та придбання на них спиртних напоїв.
Не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_5 . ОСОБА_6 погодився на дану пропозицію та вони разом на автомобілі марки ВАЗ 211440 направились до банкомату, розташованого в смт. Завалля, Гайворонського району, Кіровоградської області.
Переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_6 та заволодіння автомобілем останнього, ОСОБА_5 , сівши за кермо, почав рух в напрямку кар`єру Завалівського графітового комбінату, який розташований у південному напрямку від смт. Завалля, Гайворонського району, Кіровоградської області, де доїхавши до ґрунтової дороги, яка веде в напрямку Завалівського графітового комбінату зупинив автомобіль на узбіччі.
Вийшовши з салону автомобіля між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з приводу відмови останнього надати автомобіль, під час якого ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою подолання опору ОСОБА_6 наніс удар в область голови останнього, заподіявши тілесні ушкодження, після чого, бажаючи досягнення злочинного результату у вигляді смерті ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що кар`єр має різкий спуск з виступаючим камінням та розуміючи, що внаслідок падіння ОСОБА_6 отримає тілесні ушкодження несумісні з життям, ОСОБА_5 зіштовхнув останнього з обриву кар`єру.
ОСОБА_5 , виконавши всі свої дії, які він вважа в за необхідне, для досягнення злочинного результату у вигляді смерті ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, заволодівши тим самим автомобілем марки ВАЗ 211440, державний номерний знак НОМЕР_1 , продавши його та отримавши грошову винагороду.
Вказане майно вилучено та долучено до кримінального провадження в якості речового доказу, оскільки існують підстави вважати, що вищезазначені речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду (ч. 2 ст.168 КПК України).
Просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказане майно із забороною розпорядження та користування вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, що визначено ч. 1 ст. 170 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, наявні законні підстави для прийняття рішення про необхідність накладення арешту на вказане в клопотанні майно, з метою збереження його, як речового доказу, оскільки незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Крім того майно може мати сліди злочину, які можуть бути використані як докази під час проведення досудового розслідування, а також для проведення необхідних криміналістичних експертиз.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 170, 172, 173 КПК України КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особами які не були присутні при проголошенні ухвали в той же строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Дата документу 22.02.2021