Справа № 131/1442/20
Провадження № 1-кп/131/90/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Іллінці клопотання захисника ОСОБА_5 та директора ТОВ «Агрофірма «Дар» ОСОБА_7 про передачу обвинуваченого ОСОБА_4 на поруки трудового колективу ТОВ «Агрофірма «Дар» та звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000049 від 02.12.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000049 від 02.12.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
У ході судового провадження захисником ОСОБА_5 та директором ТОВ «Агрофірма «Дар» ОСОБА_7 до суду були скеровані клопотання про передачу обвинуваченого ОСОБА_4 на поруки трудового колективу ТОВ «Агрофірма «Дар» та звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Зазначені клопотання були мотивовані тим, що обвинувачений свою вину у скоєному визнав повністю, активно сприяв розкриттю інкримінованому йому кримінального проступку, дав детальні покази щодо обставин його вчинення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має незадовільний стан здоров`я та пенсійний вік, а також добросовісне відношення останнього до виконання своїх трудових обов`язків і тривалу та сумлінну працю у цьому колективі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 зазначені клопотання підтримали та просили суд їх задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 щодо задоволення вказаних клопотань не заперечувала.
Потерпілий ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення даних клопотань, подавши до суду відповідні письмові заперечення з даного приводу, зміст яких полягає у тому, що останній вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутня така обов`язкова умова звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею особи на поруки, як щире каяття. У зв`язку із чим, потерпілий просить суд у задоволенні зазначених клопотань відмовити та застосувати до обвинуваченого покарання у межах санкції, яка передбачена частиною 1 статті 125 КК України.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, частково дослідивши матеріали кримінального провадження та зміст клопотань про передачу обвинуваченого на поруки трудового колективу та звільнення останнього від кримінальної відповідальності приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов:
1) особа вчинила злочин вперше;
2) діяння належить до злочинів невеликої або середньої тяжкості;
3) особа, яка вчинила злочин, щиро розкаялася;
4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи;
5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.
Згідно змісту пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності за статті 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Звернення з клопотанням крім колективу можуть ініціювати сам обвинувачений або його родичі, потерпілий, а також прокурор слідчий чи особа, яка проводить дізнання.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 даної постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 р. у справі № 166/1065/18 суд зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.
Крім того, зміст постанови Верховного Суду від 12.11.2020 р. у справі № 363/975/18 містить правовий висновок, згідно якого щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність.
Так, у відповідності до змісту постанови Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі № 759/7784/15-к розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. У протилежному випадку щире каяття у вчиненому злочину носить лише формальний характер.
В свою чергу, відсутність вибачення ОСОБА_4 перед потерпілим, а також відсутність факту повного або частково відшкодування завданої шкоди свідчить про відсутність в обвинуваченого щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.
У судовому засіданні встановлено, що завдана шкода потерпілому ОСОБА_6 не відшкодована, останній заперечував, щодо задоволення клопотання, а також суд звертає увагу, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки є правом, а не обов`язком суду, і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї покарання, вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.02.2018 р. у справі № 161/13242/16-к.
З урахуванням вказаного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань захисника ОСОБА_5 та директора ТОВ «Агрофірма «Дар» ОСОБА_7 про передачу ОСОБА_4 на поруки трудового колективу ТОВ «Агрофірма «Дар» та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 КК України, ст.ст. 288, 369, 371, 372 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 та директора ТОВ «Агрофірма «Дар» ОСОБА_7 про передачу ОСОБА_4 на поруки трудового колективу ТОВ «Агрофірма «Дар» та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні № 0000049 від 02.12.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України відмовити.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: