Провадження № 1-кс/947/7028/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000809 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, до прокуратури Одеської області надійшла заява народного депутата України ОСОБА_5 , щодо зловживання службовим становищем посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 під час укладання договорів оренди нежитлових приміщень.

В ході досудового слідства встановлено, що 11.12.2019 на сесії ІНФОРМАЦІЯ_1 було ухвалено рішення №5520-VII «Про встановлення розміру орендної плати громадським та благодійним організаціям на 2020 рік».

Так, відповідно до статей 25, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», з метою сприяння діяльності громадських та благодійних організацій, ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення №5520-VII згідно якого, розмір орендної оплати для громадських та благодійних організацій, як орендарям приміщень комунальної власності, в період часу з 01.01.2020 по 31.12.2020становить одна гривня на рік, за кожне орендоване приміщення.

Зокрема, відповідними рішеннями службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 громадській організації « ІНФОРМАЦІЯ_3 » надано в оренду нежитлове приміщення І поверхуплощею 334,1 мза адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, у своїй заяві ОСОБА_5 зазначає, що частина громадських та благодійних організацій, які отримали приміщення, розташовані за вищезазначеними адресами пов`язані з посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, ОСОБА_5 зазначає, що орендовані приміщення не використовуються за призначенням.

Так, в ході проведення досудового слідства, в порядку ст. 36, 41 КПК України надано доручення, в ході виконання якого встановлено, що громадська організація « ІНФОРМАЦІЯ_3 », якій надано в оренду нежитлове приміщення І поверху, площею 334,1кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 фактично не використовує надане в оренду приміщення, розташоване за вищезазначеною адресою.

Враховуючи вищевикладене, з метою перевірки фактів, викладених у заяві народного депутата України, в ході досудового слідства виникла необхідність в отриманні належним чином завірених копій документів, що мають значення для досудового розслідування та перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів зазначаються, зокрема, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Так, слідчий суддя зазначає, що в порушення вимог ст. 132 КПК України, до клопотання долучені документи, які через погану якість копій взагалі неможливо дослідити, в частині документів навіть не видно текст, що позбавляє слідчого суддю дослідити належним чином обставини, викладені в клопотанні.

Також, в клопотанні відсутнє обґрунтування того, яке значення мають документи, до яких сторона обвинувачення просить надати тимчасовий доступ, для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також відсутнє обґрунтування можливості використання як доказів відомостей, що містяться в документах.

Беручи до уваги недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 160, 163 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження №0000809 від 23.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1