ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 601/1439/20

1-кп/609/10/2021

15 квітня 2021 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції, в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000098 від 12 лютого 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернопіль, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до 13.02.2020 року перебував на посаді провідного інспектора сектору логістики та матеріально-технічного забезпечення Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, присяжного Кременецького районного суду Тернопільської області, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , 12 лютого 2020 року близько 18 год. 50 хв. у порушення п. 2.9 Правил дорожнього руду, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи власним технічно справним автомобілем марки Mercedes-Benz 250D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби з дозволеною для руху транспортних засобів швидкістю 50 км/год без пасажирів та вантажу вулицею Шевченка у с. Великі Млинівці Кременецького району Тернопільської області з боку м. Кременець у бік с. Онишківці.
Під час руху проїзною частиною дороги на вулиці Шевченка, що поруч із перехрестям з вулицею Молодіжною в напрямку с. Онишківці Кременецького району, у попутному з автомобілем марки Mercedes-Benz 250 D напрямку рухалися пішоходи ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_5 .
У порушення вимог п. 2.3 (б) ПДР, ОСОБА_3 проявив неуважність, належно не стежив за дорожньою обстановкою, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду і технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб, не вжив відповідно до п. 12.3 ПДР заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та на відрізку вулиці Шевченка, що поруч із перехрестям з вулицею Молодіжною, вчинив наїзд на потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_5 .
Унаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_10 отримав травми, від яких помер на місці пригоди, а потерпіла ОСОБА_5 отримала закриту травму поперекового відділу хребта у вигляді компресійних переломів тіл 4-го та 5-го хребців без порушення функції спинного мозку, закритий уламковий перелом тіла грудини, закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, тобто середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3 (б, д) та 12.3 ПДР перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_10 та тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого ОСОБА_10 .
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що злочин скоїв у стані алкогольного сп`яніння з необережності. Про вчинене шкодує, розкаюється. Просить суд врахувати визнання ним вини, щире каяття та суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 , а також потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просили суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_3 , призначивши мінімальне покарання, не позбавляти прав на керування транспортними засобами останнього, зазначили, що завдана шкода їм відшкодована частково.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження та смерть потерпілого ОСОБА_10 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, вчиненого з необережності, об`єктивні обставини кримінального провадження, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, згідно рішення сесії Кременецької районної ради № 577 від 10.01.2020 року включений до списку присяжних Кременецького районного суду Тернопільської області, стан здоров`я, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, повне визнання вини, часткове відшкодування завданої моральної шкоди. До обставин, які обтяжують покарання суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Представником потерпілої адвокатом ОСОБА_8 , в інтересах потерпілої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 та Страхової компанії АТ «СГ «ТАС». Зокрема, позивач просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4400000,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди. у.т.ч. 3300000, 00 грн. моральної шкоди завданої у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_10 та 1100000, 00 грн. моральної шкоди завданої спричинення їй каліцтва. Стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_5 260 000, 00 грн. страхового відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю потерпілої і її чоловіка обвинуваченим ОСОБА_3 при керуванні забезпеченим транспортним засобом.

Від акціонерного товариства «СГ «ТАС» «приватне» до суду скеровано клопотання, а саме від 20.01.2021 р. згідно якого представник АТ «СГ «ТАС» «приватне» просить розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, та від 09.02.2021 р. згідно якого представник АТ «СГ «ТАС» «приватне» просить долучити до матеріалів судової справи розрахунок витрат на лікування, поховання та моральної шкоди. Подальші розгляди справи просить проводити за відсутності представника.

15.04.2021 року на адресу суду надійшло клопотання/заява від представника потерпілої (цивільного позивача) адвоката ОСОБА_8 про зменшення позовних вимог.

Відповідно до поданого клопотання/заяви потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_5 просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 560 000. 00 гривень відшкодування моральної шкоди завданої у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_10 , який загинув у результаті вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, а також просить стягнути із Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_5 260 000,00 гривень страхового відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю потерпілої і її чоловіка обвинуваченим ОСОБА_3 при керуванні забезпеченим транспортним засобом.

Суд, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог та їх обґрунтування, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

При цьому суд виходить із наступних матеріалів кримінального провадження та вимог Закону.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 6004210 від 23 травня 2019 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «страхова група «ТАС» (скорочена назва АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ)) та ОСОБА_3 » (строк дії полісу - з 23 травня 2019 року по 22 травня 2020 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., розмір франшизи становить 0,0 грн.).

Відповідно ст.127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі в тексті - Постанова) особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином суд, з врахуванням наведених норм Закону вважає, що позов ОСОБА_5 , підлягає до часткового задоволення, зокрема щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 560 000 грн., то враховуючи характер пережитих негативних змін у житті, глибину фізичних та душевних страждань, що виразилися у погіршенню сну, часте впадання у депресію, зазнання сильного фізичного болю, зміною усталеного способу життя, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, часткове відшкодування обвинуваченим завданої моральної шкоди у розмірі 140000,00 гривень, примирення обвинуваченого із потерпілою та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі 260000.00 грн.

Положеннями ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Поряд з цим, суд враховує, що в даних правовідносинах обов`язковим є застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що в день дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 , керував автомобілем марки «Mercedes-Benz 250D», реєстраційний номер НОМЕР_1 та відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП 12.02.2020 року, була застрахована в АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ).

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору і є страховим випадком, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність, що не оспорюється представником страхової компанії та іншими учасниками кримінального провадження.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на момент дорожньо-транспортної пригоди становив 4723 грн. 00 коп.

Як встановлено в судовому засіданні, особами, які відповідно до п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди після смерті ОСОБА_10 є його мати, а також дружина ОСОБА_5 і доньки померлого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Отже, страховик АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ) є зобов`язаним суб`єктом перед позивачем ОСОБА_5 , якій він має виплатити страхове відшкодування - моральну шкоду в межах ліміту відповідальності в сумі 14169.00 грн. (4723 грн. 00 коп. x 12 місяців:4).

Загальний розмір страхового відшкодування розділений на рівні частини між матір`ю ОСОБА_10 , дружиною ОСОБА_5 , дочкою - ОСОБА_6 , дочкою - ОСОБА_7 , а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно п. 26.2. цього Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 488954 від 24.06.2020 року, виданої Кременецьким міжрайонним МСЕК Тернопільського обласного центру МСЕК ОСОБА_5 на підставі акта огляду МСЕК 29/3 встановлено другу групу інвалідності по причині ДТП.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на день настання страхового випадку, а саме визнання (24.06.2020р.) ОСОБА_5 інвалідом II групи становив 4723 грн. 00 коп.

Таким чином потерпілій страхова компанія повинна сплатити 85014.00 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (18 х 4723 грн.).
Відповідно до п.27.2 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що до настання ДТП вона не працювала, інколи з чоловіком їздили закордон на тимчасові заробітки. ЇЇ чоловік ОСОБА_10 був єдиною особою, яка забезпечувала сім`ю засобами для існування. Діти участі у фінансовому забезпеченні її та ОСОБА_10 не брали, оскільки мають свої сім`ї, а померлий ОСОБА_10 вживав усіх заходів для забезпечення свого нормального життя та життя його дружини.
В судовому засіданні встановлено, що на момент смерті ОСОБА_10 його дружина (потерпіла) зазнала тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, втратила чоловіка, на утриманні якого перебувала та визнана інвалідом II групи.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на день настання страхового випадку, а саме смерті ОСОБА_10 становив 4723 грн. 00 коп.

Таким чином потерпілій страхова компанія повинна сплатити 170028,00 грн. страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого (36 х 4723 грн.).
Відповідно до п.22.1 ст.22 вказаного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, на користь ОСОБА_5 із АТ "СГ "ТАС" (приватне) підлягає стягненню 269211,00 грн., однак оскільки згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО6004210 від 23 травня 2019 року, укладеного між приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (скорочена назва АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ)) та ОСОБА_3 » страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 200000,00 грн., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Суд не бере до уваги доводи представника потерпілої про те, що 21.09.2019 року набирало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розроблене відповідно до подання МТСБУ), згідно якого ліміт відповідальності страхової компанії визначено 260 тисяч грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю, оскільки даним розпорядженням внесено зміни до Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дані зміни застосовуються до полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладених після 21.09.2019 року., а отже не можуть застосовуватися до полісу укладеного 23.05.2019 року між АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ) та ОСОБА_3 .

Таким чином, суд, з врахуванням наведених норм Закону та умов договору страхування вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 до страхової компанії АТ "СГ "ТАС" про стягнення на її користь страхової суми в розмірі 260 000,00 гривень за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілої і її чоловіка обвинуваченим ОСОБА_3 підлягають до задоволення частково в розмірі 200000,00 грн.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судово автотехнічної експертизи (висновок експерта № 884/885/886 від 03.03.2020 р. -4412,88 гри.; транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 887/888 від 30.03.2020 р. -4576,32 грн.; молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № 14/228 від 09.04.2020 р. - 6445,78 грн.; судово автотехнічної експертизи (висновок експерта № 4/6-364/20 від 06.07.2020 р. - 1634,50 грн.; комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертиза в частині судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 34/4/6-299/20 від 23.07.2020) - 1634,50 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертиз в межах даного кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді від 13.02.2020 року (справа № 607/2783/20, провадження 1-кс/607/1301/2020) на автомобіль марки «Mercedes-Benz 250 D» д.н.з. НОМЕР_1 необхідно - скасувати в частині його користування, одночасно залишивши заборону на його розпорядження та відчуження; на дві шапки та чотири пластикові уламки необхідно - скасувати.
Накладений арешт згідно ухвали слідчого судді від 20.02.2020 року (справа № 463/1507/20, провадження 1-кс/463/981/20) на відеореєстратор вилучений в ході огляду автомобіля марки «Mercedes-Benz 250 D» д.н.з. НОМЕР_1 необхідно скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) в користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 260000 ( двісті шістдесят тисяч гривень 00 копійок) завданої моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (03062, м. Київ, пр. Перемоги, буд.65, ) в користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 200000 ( двісті тисяч) грн. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення: судово автотехнічної експертизи (висновок експерта № 884/885/886 від 03.03.2020 р. -4412,88 гри.; транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 887/888 від 30.03.2020 р. -4576,32 грн.; молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № 14/228 від 09.04.2020 р. - 6445,78 грн.; судово автотехнічної експертизи (висновок експерта № 4/6-364/20 від 06.07.2020 р. - 1634,50 грн.; комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертиза в частині судової транспортно-трасологічної експертизи (висновок експерта № 34/4/6-299/20 від 23.07.2020) - 1634,50 грн., а всього на загальну суму 18703,98 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот три гривні дев`яносто вісім копійок) в користь держави.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 13.02.2020 року (справа № 607/2783/20, провадження 1-кс/607/1301/2020) на автомобіль марки «Mercedes-Benz 250 D» д.н.з. НОМЕР_1 в частині його користування, одночасно залишивши заборону на його розпорядження та відчуження, після набрання вироку законної сили.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 13.02.2020 року (справа № 607/2783/20, провадження 1-кс/607/1301/2020) на дві шапки та чотири пластикові уламки, після набрання вироку законної сили.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді від 20.02.2020 року (справа № 463/1507/20, провадження 1-кс/463/981/20) на відеореєстратор вилучений в ході огляду автомобіля марки «Mercedes-Benz 250 D» д.н.з. НОМЕР_1 , після набрання вироку законної сили.

Речові докази, а саме:
-Автомобіль марки «Mercedes-Benz 250 D» д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на спец майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області, що по вул. Драгоманова, 5 у м. Кременець Тернопільської області - повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
- Дві шапки вилучені в ході огляду місця події 12.02.2020 року, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області, що по вул. Галицькій. 40 у м. Тернополі - повернути ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили;
- Чотири уламки декоративних частин автомобіля, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області, що по вул. Галицькій. 40 у м. Тернополі - повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
- Верхній одяг та взуття ОСОБА_5 , які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Тернопільській області, що по вул. Галицькій. 40 у м. Тернополі - повернути останній, після набрання вироком законної сили;
- Відеореєстратор вилучений в ході огляду автомобіля марки «Mercedes-Benz 250 D» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Львові, за адресою м. Львів. вул. М. Кривоноса. 6. - повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
- Змив з керма та важеля коробки передач автомобіля Mercedes Benz 250 D д.н.з. НОМЕР_1 , знаходиться при матеріалах кримінального провадження № 0000098 від 12.02.2020 року - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000098 від 12.02.2020 року, після набрання вироком законної сили;
- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes Benz 250 D» CAT 326204, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження № 0000098 від 12.02.2020 року та ключ запалювання від вказаного транспортного засобу, який переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Львові, за адресою м. Львів. вул. М. Кривоноса. 6 - повернути ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили;
- Речі ОСОБА_10 , а саме: рюкзак (наплічник) бренду «NIKE» з чорно-білими зображеннями (геометричні фігури та написи) на сірому фоні, куртка темно-синього кольору на застібку блискавкою, з капюшоном та логотипом «ZPJV MENS LUXURY Colltctions» з внутрішньої сторони, пара чорних чоловічих чобіт, бавовняні штани зеленого кольору, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Львові, за адресою м. Львів. вул. М. Кривоноса. 6. - повернути ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляція на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1