н/п 1-кс/953/7816/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000140 від 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження № 0000140 від 26 липня 2021 року про накладення арешту на майно, вилучене 03.08.2021 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час її затримання в порядку ст. 208 КПК України, у приміщенні КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» Харківської міської ради за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 133, а саме: мобільний телефон J3 (2017) ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 з сім-картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000140, визначивши місцем їх зберігання Харківський РУП № 1 ГУНП в Харківській області (м. Харків, вул. Алчевських, 49).
В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що слідчим відділом Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює Київська окружна прокуратура м. Харкова.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи»» №60 від 31 грудня 2018 року призначена 01.01.2019 на посаду завідувача міжрайонної Київської МСЕК КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи», та згідно посадових обов`язків наділена повноваженнями щодо виконання організаційно-розпорядчих функцій, а відповідно є службовою особою. Згідно до п.п. «в» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_4 є суб`єктом на якого поширюється обмеження та заборони встановлені зазначеним законом, а саме ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» забороняється використовувати свої службові повноваження або своє службове становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
В період з 13.07.2021 по 03.08.2021, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище одержала неправомірну вигоду шляхом вимагання.
03.08.2021, під час проведення огляду у приміщенні службового кабінету КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» Харківської міської ради за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 133, у ОСОБА_4 вилучені грошові кошти в розмірі 5 000 грн., в кількості 10 купюр номіналом по 500 грн. кожна, серії МВ 4670313, СБ 3569504, СЗ 2746727, СД 9348326, УД 2001535, УГ6270010, УИ9707447,ЛГ 5008217, ЗД 6555085, АИ 9566138.
03.08.2021 ОСОБА_4 затримана в порядку ст.208 КПК України за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 133 ( у приміщенні КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» Харківської міської ради ). Під час затримання у ОСОБА_4 вилучений мобільний телефон J3 (2017) ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 з сім-картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 . 04.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Вилучений мобільний телефон з сім-картками визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000140, оскільки орган досудового розслідування вважає, що дане майно може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказаний мобільний телефон з сім-картками на даний час знаходиться у Харківському РУП № 1 ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
На підставі викладеного, враховуючи те, що майно, вилучений 03.08.2021 під час у ОСОБА_4 під час її затримання в порядку ст. 208 КПК України, мобільний телефон J3 (2017) ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 з сім-картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, та існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене майно є доказом злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. В той же час, при розслідуванні кримінального провадження підтверджено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, а саме: за вчинення злочину, у якому підозрюються ОСОБА_4 передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років з конфіскацією майна, що в свою чергу дає підставу для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться у клопотанні і тільки при накладенні арешту на вищевказане майно може бути виконане завдання, для якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Враховуючи викладене, під час досудового розслідування, на теперішній час, виникла необхідність у арешті вказаного майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості його знищення, приховування, пошкодження чи псування, втрати або знищення, використання, передачі або інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР № 0000140, що слідчим відділом Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000140, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
03.08.2021 під час затримання ОСОБА_4 , у останної вилучений мобільний телефон J3 (2017) ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 з сім-картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.08.2021.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно п. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ст. 171 КПК України, клопотання подано до суду у передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім того, зазначене в клопотанні майно підлягає арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000140 від 26 липня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 03.08.2021 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час її затримання в порядку ст. 208 КПК України, у приміщенні КНП «Міська дитяча поліклініка № 23» Харківської міської ради за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 133, а саме: мобільний телефон J3 (2017) ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , s/n НОМЕР_3 з сім-картками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , які визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000140.
Місцем зберігання вилученого майна, відповідно до порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, визначити камеру схову Харківський РУП № 1 ГУНП в Харківській області (м. Харків, вул. Алчевських, 49).
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя -