Справа № 592/5119/20
Провадження № 1-кп/592/47/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000758, відомості за яким 03.03.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0001318, відомості за яким 23.04.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0003107, відомості за яким 01.12.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка ніде не працює та офіційно ніде не працевлаштована, яка має повну середню освіту, одруженої, який має на утриманні неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню онуку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатну матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянку України, українку, раніше судимої: 1) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. ; 2) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.01.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з іспитовим строком 1 (один) рік та штрафу в розмірі 850 грн. , на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2017 року у виді штрафу в розмірі 850 грн. , виконувати самостійно; 3) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік та штрафу в розмірі 850 грн. , який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно; 4) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31.05.2019 року за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць та до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та до штрафу в розмірі 850 грн. , який виконується самостійно, які також виконуються самостійно, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників обвинуваченої: адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченої: , ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

03.02.2020 року близько 13 години 15 хвилин ОСОБА_5 перебувала в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_5 ФОП ОСОБА_13 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та розглядала товар, виставлений на продаж. У цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, тобто діючи з прямим умислом, повторно, впевнившись в тому, що за її діями ніхто з працівників магазину не спостерігає, таємно від оточуючих, 03.02.2020 року о 13 годині 17 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_5 ФОП ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 шляхом вільного доступу лівою рукою взяла жіночу сумку чорного кольору № 1028 1 шт. , згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 13.04.2020 року № 19/119/11/1-953е, вартістю 480 грн. , поклала її під ліву руку, в подальшому перевісивши сумку на ліве плече пройшла касову зону магазину та, не розплатившись за вищевказаний товар, залишила приміщення магазину. Після чого ОСОБА_5 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ФОП ОСОБА_13 матеріальну шкоду на заявлену суму 480 грн. . В результаті вчинення вищевказаних дій, які виразилися у таємному, повторному з корисливих мотивів та метою викраденні чужого майна, що належить магазину ІНФОРМАЦІЯ_5 ФОП ОСОБА_13 на суму 480 грн. , ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) , кваліфікуючою ознакою якої є вчинена повторно.

Крім того, 05.04.2020 року близько 08 години 45 хвилин, перебуваючи в приміщенні аптеки ТОВ Подорожник Суми , розташованої за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, буд. 2, розглядала товар, який було виставлено на продаж. У цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, тобто діючи з прямим умислом, повторно, впевнившись в тому, що за її діями ніхто з працівників аптеки не спостерігає, таємно від оточуючих, 05.04.2020 року о 08 годині 47 хвилин, перебуваючи в приміщенні аптеки Подорожник Суми , розташованої за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, буд. 2, де свою підприємницьку діяльність здійснює ТОВ Подорожник Суми , ОСОБА_5 шляхом вільного доступу правою рукою взяла банку дитячого харчування NAN-гіоалергенний в кількості 1 шт. , вагою 400 г, вартість якої, згідно довідці вартості без ПДВ, становить 258,33 грн. , притулила її до тіла, після чого оминувши касову зону аптеки та, не розплатившись за вищевказаний товар, залишила приміщення аптеки. Після чого ОСОБА_5 покинула місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла ТОВ Подорожник Суми в особі ОСОБА_14 матеріальну шкоду на заявлену суму 258,33 грн. . В результаті вчинення вищевказаних дій, які виразилися у таємному, повторному, з корисливих мотивів та метою викраденні чужого майна, що належить ТОВ Подорожник Суми на суму 258,33 грн. , ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) , кваліфікуючою ознакою якої є вчинена повторно.

Крім того, 27.11.2020 року приблизно о 08 годині 32 хвилини ОСОБА_5 знаходилася в приміщенні аптеки Подорожник Суми , розташованої за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 14/1, і в торговельній залі на полицях стелажів побачила товари, належні ТОВ Подорожник Суми . В цей момент у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди потерпілій стороні, бажаючи настання таких наслідків, впевнившись в тому, що її дії є таємними та за нею ніхто не спостерігає, 27.11.2020 року о 08 годині 35 хвилин ОСОБА_5 правою рукою взяла з полиці стелажу аптеки Подорожник Суми товар, а саме: крем pharma hyaluron nude perfection spf 20 , об`ємом 50 мл, виробництва Німеччина, вартістю 418,32 грн. без ПДВ, в кількості 1 шт. , який поклала до сумки, що тримала в лівій руці, після чого вийшла з приміщення аптеки. В подальшому вона з місця події зникла, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд. Враховуючи викладене, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується в тому, що своїми умисними, протиправними діями, які виразилися у таємному, повторному, з корисливих мотивів викраденні чужого майна, належного ТОВ Подорожник Суми , на загальну суму 418,32 грн. , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку) , кваліфікуючою ознакою якого є вчинена повторно.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнала повністю та пояснила суду про те, що у вчиненому вона щиро кається. Також обвинувачена ОСОБА_5 пояснила суду про те, що вона дійсно вчинила таємні викрадення чужого майна (крадіжки) , вчинені повторно, за обставин, зазначених в обвинувальних актах. Вона просила суворо її не карати.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини, її вина у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчинених кримінальних правопорушень та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (а. п. 171) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

При цьому суд керувався принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зіставивши ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, і встановлені судом ознаки злочинних діянь, вчинених ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а, отже, її злочинні дії необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена повторно.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, вчинені ОСОБА_5 , згідно ч. 4 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо.

Як особа обвинувачена ОСОБА_5 характеризується наступним чином.

Має постійні місце проживання та місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 1, 8, 41, 47, 102, 108, 119, 131) .

Має на утриманні неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню онуку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатну матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. п. 119-121) .

Негативно характеризується за місцем проживання (а. п. 132-134) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 192н/01-10 від 04.02.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває під динамічним спостереженням у лікаря нарколога з листопада 2018 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (а. п. 135) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 353н/01-10 від 23.04.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно зверталася до лікаря-нарколога (а. п. 136) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 446п/01-11 від 04.03.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , під динамічним спостереженням у лікаря психіатра не перебуває (а. п. 137) .

Із змісту висновку судово-психіатричного експерта № 1 від 06.04.2020 року вбачається, що на даний час ОСОБА_5 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на час вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення ОСОБА_5 будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_5 на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, може брати участь у судовому засіданні; ОСОБА_5 може брати участь у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 0000758 (а. п. 138-140) .

Із змісту висновку судово-психіатричного експерта № 49 від 18.05.2020 року вбачається, що на даний час ОСОБА_5 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_5 на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; ОСОБА_5 може брати участь у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 0001318 (а. п. 141-143) .

Із змісту висновку судово-психіатричного експерта № 345 від 14.12.2020 року вбачається, що на даний час ОСОБА_5 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними; на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_5 на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; як особа, що не є душевнохворою, ОСОБА_5 може брати участь у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження № 0003107 (а. п. 144-146) .

Раніше неодноразово судима:

1) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2017 року у справі № 591/3029/17, провадження № 1-кп/591/387/17 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , вирок набрав законної сили 28.07.2017 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/67419603) (а. п. 147-151, 153) ;

2) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.01.2019 року у справі № 592/6425/18, провадження № 1-кп/592/171/19 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання було ухвалено повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2017 року у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, з іспитовим строком 1 (один) рік та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , на підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 27.06.2017 року у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , виконується самостійно, вирок набрав законної сили 26.02.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79373536) (а. п. 147-150, 152, 153, 170) ;

3) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2019 року у справі № 592/16357/18, провадження № 1-кп/592/167/19 за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.01.2019 року ОСОБА_5 було визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконується самостійно, вирок набрав законної сили 20.05.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81230174) (а. п. 147-150, 154, 155) ;

4) вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31.05.2019 року у справі № 591/6425/18, провадження № 1-кп/591/286/19 за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 було визначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць, на підставі ч. 4 ст. ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.04.2019 року, ОСОБА_5 було ухвалено вважати засудженою за цим вироком до покарання у виді арешту на строк 1 місяць та за наведеним вироком до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та до штрафу в розмірі 850 грн. , який виконується самостійно, які також виконуються самостійно, строк відбування покарання у виді арешту було ухвалено обраховувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання, вирок набрав законної сили 28.09.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/82096022) (а. п. 93-95, 147-150, 156-159) ;

ухвалою Сумського апеляційного суду від 28.09.2020 року у справі № 592/6425/18, провадження № 11-кп/816/52/20 вирок Зарічного районного суду м. Суми від 31.05.2019 року відносно ОСОБА_5 було залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_15 без задоволення, ухвала набрала законної сили 28.09.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91838283, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91936761) (а. п. 147-150, 160-162, 167-169) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 2, 43, 103) ; - активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень (а. п. 2) ; - добровільне повне відшкодування завданого збитку (а. п. 2, 32, 125, 180-182) ; - наявність на утриманні неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітньої онуки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатної матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. п. 119-121) ; - хворобливий стан здоров`я винної у вчиненні кримінальних правопорушень (а. п. 135, 136, 139/зв, 142/зв, 145/зв) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, що пом`якшує покарання винної особи, наявність на утриманні винної неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних батьків при призначенні покарання обґрунтовується принципом гуманізму, справедливості, індивідуалізації покарання. Наявність на утриманні винної неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних батьків розуміється як надання винною відповідним особам матеріального забезпечення, яке майже завжди є основним джерелом існування для таких осіб. Крім того, наявність на утриманні винної неповнолітніх, малолітніх дітей означає, що винна бере безпосередню участь в їхньому вихованні та здійсненні щодо них інших батьківських обов`язків. Наявність на утриманні винної неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних батьків, окрім їхнього матеріального забезпечення, означає також, що винна здійснює догляд за ними, якщо ці особи потребують стороннього догляду. Державі не може бути байдуже, у якому становищі опиняться особи, які знаходяться на утриманні винної, після засудження останнього. Крім того, держава повинна піклуватися про фізичний та моральний розвиток неповнолітніх, малолітніх дітей у повноцінній сім`ї, адже бездоглядність неповнолітніх, малолітніх дітей завжди була однією із причин дитячої злочинності.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, хворобливий стан винної у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовується тим, що певні соматичні захворювання знижують ясність уявлення про навколишню дійсність, особа позбавлена того ступеня уважності та обачливості, якими володіє фізично здорова людина. Хворобливий стан робить людину дратівливою і легко збуджуваною; тяжка хвороба може сприяти розвитку егоїзму, відчуженості, і це, звичайно, може здійснювати вплив на особу при вчиненні кримінальних правопорушень. Крім того, визнання хворобливого стану винної обставиною, яка пом`якшує покарання, пов`язується з принципами доцільності призначеного покарання та гуманізму. Хворобливий стан винної може створити перешкоди для відбування винною покарання та для досягнення мети покарання. Застосування до особи, яка має певне соматичне захворювання, покарання може завдати їй фізичних та моральних страждань, і навіть створити загрозу її життю чи призвести до серйозно погіршення стану здоров`я. На необхідність з`ясування стану здоров`я при дослідженні даних про особу винної вказується також в абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні кримінальних правопорушень, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив злочинів (а. п. 2, 147-170) .

Із змісту досудової доповіді, підготовленої 12.08.2020 року Зарічним районним відділом філії державної установи Центр пробації в Сумській області на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.08.2020 року щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , вбачається, що, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, наявність історії кримінальних правопорушень, наявність факторів, які можуть впливати на ризик вчинення повторних кримінальних правопорушень, за умови, що вина обвинуваченої буде доведена, на думку органу пробації, доцільно застосувати покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства (а. п. 85-88) .

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 31.05.2019 року була засуджена вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць та до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та до штрафу в розмірі 850 грн. , який виконується самостійно, які також виконуються самостійно, відтак, на підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі, а покарання у виді штрафу слід виконувати самостійно.

До того ж, суд бере до уваги положення абз. абз. 4, 5 п. 10, абз. 7 п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, із змісту яких вбачається, що ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Верховний Суд України роз`яснив, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку ст. ст. 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги ст. 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання. У разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. ст. 75, 104 КК України) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (ст. ст. 81, 107 КК України) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Крім того, суд бере до уваги ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06.05.2020 року у справі № 592/1792/18, провадження № 1-в/591/81/20, згідно якій у задоволенні подання старшого інспектора Зарічного районного відділу філії державної установи Центр пробації в Сумській області ОСОБА_16 про звільнення від покарання засудженої ОСОБА_5 на підставі закінчення іспитового строку було відмовлено за необґрунтованістю, оскільки з матеріалів особової справи вбачається, що 28.01.2020 року було відкрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, а 27.02.2020 року обвинувальний акт було направлено до суду. Враховуючи те, що відносно ОСОБА_5 розглядається кримінальне провадження за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд вважає, що розгляд вказаного подання є передчасним, а тому підстави для його задоволення відсутні. Ухвала набрала законної сили 14.05.2020 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/89099989) (а. п. 153, 170) .

Таким чином, оскільки ОСОБА_5 вчинила інкриміновані їй злочини в період іспитового строку, відтак суд розцінює це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а тому вважає за необхідне призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, бо у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи наявність шести обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність при призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, призначити їй покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Отже, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винної та інші обставини справи, думку прокурора, думку обвинуваченої ОСОБА_5 , думку її захисниці адвоката ОСОБА_11 , суд дійшов висновку про можливість і доцільність призначення обвинуваченій ОСОБА_5 остаточного покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, із застосуванням ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк та у виді штрафу, який слід виконувати самостійно. Строк позбавлення волі суд визначив залежно від тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням наявності шести обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України.

Цивільний позов по справі потерпілою ОСОБА_17 до обвинуваченої ОСОБА_5 ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду пред`явлений не був (а. п. 2, 32, 125) .

22.05.2020 року потерпілою ОСОБА_14 був пред`явлений цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_5 завдану майнову шкоду в розмірі 258,33 грн. (а. п. 43, 50, 51) .

16.12.2020 року потерпілою ОСОБА_14 був пред`явлений цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_5 завдану майнову шкоду в розмірі 418,32 грн. (а. п. 104, 111) .

Крім того, суд бере до уваги положення п. п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна № 3 від 31.03.1989 року, згідно яким при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України. Вирішуючи при ухваленні вироку питання про відшкодування шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам.

Таким чином, з урахуванням положень ст. ст. 127-129, 326 КПК України, ст. 257 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що цивільні позови потерпілої ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненими кримінальними правопорушеннями, слід залишити без розгляду.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. п. 4, 5, 7, 44, 46, 105, 127-130) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119/11/1-953е від 13.04.2020 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 490,35 грн. , слід відшкодувати за рахунок обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави (а. п. 3, 5, 6, 126) .

Початок строку відбування покарання обвинуваченою ОСОБА_5 слід обчислювати з часу її фактичного затримання на виконання вироку суду у відповідності до ст. 131 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 не слід обирати.

Крім того, в строк відбування ОСОБА_5 покарання на підставі ч. 1 ст. 72 КК України слід зарахувати час відбуття нею покарання у виді арешту строком 1 місяць в арештному домі в державній установі Качанівська виправна колонія Харківської області (№ 54) в період часу з 20.10.2020 року до 20.11.2020 року включно з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі (а. п. 102, 149, 150) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 15, 50-52, 63, 66, 67, 71, 185 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31.05.2019 року за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 місяців, визначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців та у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , який виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу її фактичного затримання на виконання вироку суду у відповідності до ст. 131 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 не обирати.

В строк відбування ОСОБА_5 покарання на підставі ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати час відбуття нею покарання у виді арешту строком 1 місяць в арештному домі в державній установі Качанівська виправна колонія Харківської області (№ 54) в період часу з 20.10.2020 року до 20.11.2020 року включно з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі.

Цивільні позови потерпілої ОСОБА_14 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненими кримінальними правопорушеннями, залишити без розгляду.

Речові докази, а саме: 1) оптичний CD-R диск із записом камери відеоспостереження, вилучений в порядку ст. 93 КПК України в адміністрації ФОП ОСОБА_13 , поміщений до паперового пакунку, зберігати в матеріалах кримінального провадження; 2) оптичний CD-R диск із записом камери відеоспостереження, вилучений в порядку ст. 93 КПК України в адміністрації ТОВ Подорожник Суми , поміщений до паперового пакунку, зберігати в матеріалах кримінального провадження; 3) наданий ТОВ Подорожник Суми товарний чек № 773-000022529 від 27.11.2020 року про продаж лікарського засобу Німесіл , який придбала ОСОБА_5 , зберігати в матеріалах кримінального провадження; 4) оптичний CD-R диск із записом камери відеоспостереження, наданий ТОВ Подорожник Суми , за адресою: м. Суми, вул. Засумська, буд. 14/1, поміщений до паперового пакету, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119/11/1-953е від 13.04.2020 року, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи в сумі 490,35 грн. , відшкодувати за рахунок обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1