КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Київський слідчий ізолятор», апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, зокрема, ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.08.2021 року включно.

Таке рішення суд, враховуючи тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , та міру покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, в тому числі і довічне позбавлення волі, особливу категорію, характер вчинення та підвищену суспільну небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, суспільний резонанс, найважчі, незворотні і непоправні наслідки інкримінованих, згідно обвинувального акту, дій, у виді смерті людини, тривалість описаної у обвинувальному акті злочинної діяльності, її організаційну форму, кількість учасників, а також дані про особу обвинуваченого, який є особою без громадянства, одружений, має на утриманні малолітнього сина, постійне місце проживання у м. Києві, офіційно непрацевлаштований, не має постійного заробітку та в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих, які ще не допитані в суді, а також - переховування _______________________________________________________

Справа №11-кп/824/3207/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1
обвинуваченого від суду, і такий ризик підсилюється тим, що ОСОБА_7 обвинувачується в організації озброєної банди з метою нападу на окремих осіб та участі у такій банді і вчинюваних нею нападах, а також організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в тому числі щодо кількох осіб, та у переміщенні через митний кордон України поза митним контролем зброї та боєприпасів, вчиненій організованою групою, і тому, не будучи під вартою, може вжити заходів для того, щоб залишити територію України, та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних рішень суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та постановити нову увалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а його клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що твердження суду про те, що він, враховуючи кількість та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, усвідомлюючи ймовірну тяжкість покарання, буде переховуватись від суду та може покинути України, є нікчемними, оскільки стороною обвинувачення не наводяться достовірні відомості про існування можливості його перебування в іншому місці, окрім як місця його проживання.
Більше того, прокурором навіть не здійснювалися намагання довести ризики, на які вказує суд у своїй ухвалі. Суд самостійно дійшов висновку про вмотивованість та обґрунтованість таких ризиків, незважаючи на відсутність їх існування та, хоча б формального, але зазначення стороною обвинувачення хоча б одного явного та неспростовного доказу реальності вказаних ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, суд взагалі не надав жодної оцінки тому факту, що за його зверненням ЄСПЛ вже відкрив два провадження, які пройшли першу секцію розгляду скарг та встановив фактичне існування порушення його прав, визначених Конвенцією про захист прав та основоположних свобод людини, що вже є достатньою підставою стверджувати про те, що він має право на зміну застосованого до нього запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, який цілком може забезпечити виконання ним покладених на нього обов`язків, а сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 332 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 201 КК України, та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Суд першої інстанції дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 03 червня 2021 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01 серпня 2021 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненніособою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи ступінь тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , та які належать до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, та міру покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, в тому числі і довічне позбавлення волі, їх підвищену суспільну небезпечність, найважчі, незворотні і непоправні наслідки інкримінованих, згідно обвинувального акту дій, у виді смерті людини, тривалість описаної у обвинувальному акті злочинної діяльності, її організаційну форму, кількість учасників, а також дані про особу обвинуваченого, який є особою без громадянства, одружений, має на утриманні малолітнього сина, постійне місце проживання у м. Києві, офіційно непрацевлаштований, не має постійного заробітку та в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може впливатина свідків та потерпілих, які ще не допитані в суді, а також переховуватися від суду та вжити заходів для того, щоб залишити територію України, адже ОСОБА_7 обвинувачується також в організації озброєної банди з метою нападу на окремих осіб, та участі у такій банді і вчинюваних нею нападах, а також організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, в тому числі щодо кількох осіб, та у переміщенні через митний кордон України поза митним контролем зброї та боєприпасів, вчиненій організованою групою, і вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до нього жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, характер висунутого ОСОБА_13 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, на час винесення оскаржуваної ухвали, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважував вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді цілодобового домашнього арешту, що є змістом апеляційної вимоги обвинуваченого, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2021 року, якою, зокрема, ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 01.08.2021 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3