ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1743/21 Справа № 182/2330/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року, було задоволено клопотання прокурора, та продовжено тримання під вартою ОСОБА_9 не більше, ніж на 2 місяці, тобто до 24 липня 2021 року.
Суд першої інстанції враховуючи наявність ризиків ОСОБА_9 переховування від суду та тиску на потерпілих та свідків, прийшов до висновку про вмотивованість поданого прокурором клопотання та необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою не більш ніж на два місяці.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
- в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 18 до 7 години за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального права та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.
Адвокатом зазначається, що ОСОБА_8 не був доставлений до зали суду, заяв про проведення розгляду справи в режимі відеоконференції не подавав.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою тривалий час, більше одного року. На думку сторони захисту, строки тримання під вартою продовжуються безпідставно.
Також, в апеляційній скарзі указується на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має родину, а саме батька та сестру, до затримання працював.
Крім того, адвокат вважає безпідставним висновок суду про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

- в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального права та Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.
На думку обвинуваченого, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу, та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , просив їх задовольнити.
Захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого підзахисного ОСОБА_8 , просив їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а також існування ризиків того, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказані вище ризики.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, таких як родина у складі батька та сестри, місця роботи, а також даних про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, оскільки зазначене знижує вищенаведені ризики, але не настільки, щоб надати можливості для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
За наведеного, доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказують обвинувачений та захисник в апеляційних скаргах, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4