Провадження №1-кп/522/1621/21
УХВАЛА
31 березня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002989 від 26.09.2020 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Одеси, з вищою освітою, працює тренером художньої гімнастики в ГО «СК «Політехнік», незаміжньої, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
26.09.2020 року, приблизно о 12:45 годині, в Приморському районі м. Одеса, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI GETZ», р.н. НОМЕР_1 , в умовах сухого асфальту, без будь-яких ям та вибоїн на дорозі світлий час доби, здійснювала рух зі швидкістю 35 км/год по просп. Гагаріна з боку вул. Сегедська в напрямку вул. Середньофонтанська, у крайній лівій смузі для руху дороги, яка має дві смуги руху в одному напрямку.

Будучи неуважною, не стежачи за дорожньою обстановкою, тобто наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в межах проїзної частини просп. Гагаріна, в районі буд. 16/3, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.3 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод», діючи самовпевнено, передбачаючи можливість настання наслідків свого діяння ОСОБА_3 , за дорожньою обстановкою постійно не слідкувала, відповідно не відреагувала на її зміну. При об`єктивній можливості бачити, що перед нерегульованим пішохідним переходом легковий автомобіль, що рухався в крайній правій смузі проїзної частини просп. Гагаріна у попутному напрямку почав зменшувати швидкість та зупинятися, швидкість керованого нею транспортного засобу не зменшила, не зупинилася, не переконалася, що на пішохідному переході немає пішоходів, які переходять проїзну частини і для яких може бути створена перешкода чи небезпека для руху, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка здійснювала рух по нерегульованому пішохідному переходу в темпі середнього кроку з права наліво за ходом руху автомобіля «HYUNDAI GETZ», р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закриті переломи поперечних відростків 1-4-го поперекових хребців справа, садна області ліктьових суглобів. Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття, в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та пішохода). Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 26.09.2020. Вищевказані ушкодження спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в умовах даної події, дії водія автомобіля «HYUNDAI GETZ», р.н. НОМЕР_1 регламентувалися вимогами пункту 18.4 ПДР України, згідно з якими йому при виявленні, що автомобіль, що рухався попереду справа по сусідній смузі почав знижувати швидкість перед пішохідним переходом та зупинятися, належало перед пішохідним переходом зменшити швидкість, а вразі потреби зупинити керований автомобіль, продовжити рух тільки переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека. Водій автомобіля «HYUNDAI GETZ», р.н. НОМЕР_1 , виконанням викладених вище належних дій, відповідно вимог п. 18.4 ПДР, мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Фактичні дії водія автомобіля «HYUNDAI GETZ», р.н. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п. 18.4 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП.
Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми необережними діями допустила порушення вимог п. п. 2.3. (б), 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), які вказують на те, що:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
п. 18.4. «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У судовому засіданні ОСОБА_3 наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорювала.
31.03.2021 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 також надала до суду клопотання про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням сторін та звільнення останньої від кримінальної відповідальності, зазначивши, що обвинувачений відшкодував спричинену ним шкоду та вони примирились, до обвинуваченої не має жодних претензій матеріального чи морального характеру.
Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що факт вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в ході досудового розслідування підтверджено зібраними стороною обвинувачення доказами. Вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно останньої на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у підготовчому судовому засіданні, посилаючись на ст. 46 КК України. Обвинувачена примирилась з потерпілою, відшкодувала збитки, а тому відсутні підстави для відмови у заявленому потерпілим клопотанні.
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнала себе винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме
Зазначила, що розкаюється, матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_6 відшкодувала у повному обсязі, просила звільнити від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно неї.
При цьому, суд роз`яснив потерпілій та обвинуваченій наслідки закриття кримінального провадження з зазначених підстав.
Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що їй зрозуміло, що наслідком його примирення з обвинуваченою є звільнення останньої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заперечує. При цьому потерпіла зазначила, що обвинувачена у повному обсязі відшкодувала їй завдану шкоду.
Обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що їй зрозуміло, що наслідком примирення з потерпілою є звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Щодо звільнення її від кримінальної відповідальності з цієї підстави та закриття кримінального провадження не заперечує.
Розглянувши клопотання, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Статтею 46 КК України встановлено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів.
Враховуючи, що обвинувачена вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, примирилася з потерпілою та відшкодувала завдані нею збитки у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення її від кримінальної відповідальності, за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та закриття кримінального провадження.
У підготовчому судовому засіданні судом прийнято відмову від цивільного позову ОСОБА_6 .
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 124 КПК України.
Накладений арешт майна відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 46, 286 КК України, ст.ст. 284-286 КПК України,
УХВАЛИВ :
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Кримінальне провадження №0002989 від 26.09.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз на загальну суму 3922 гривні 56 коп. (три тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні 56 коп.), з яких:
- за судову авто-технічну експертизу у сумі 2615,04 гривень;
- за судову авто-технічну експертизу за обставинами ДТП, у сумі 1307,52 гривень.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2020 року в рамках кримінального провадження №0002989 від 26.09.2020 року на автомобіль HYUNDAI GETZ, р.н. НОМЕР_3 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 , скасувати.
Речовий доказ: автомобіль HYUNDAI GETZ, р.н. НОМЕР_3 , вважати переданим власнику - ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає оскарженню до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1