Справа № 199/4264/21
ВИРОК
іменем України
26 липня 2021 року місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000319 від 29.04 .2021 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурсько-Литовське Дніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, вдівця, проживаючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого неофіційно будівельником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:
29.04.2021 приблизно об 11-30 годині водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , рухався по вул. Желябова з боку вул. Промислової в напрямку вул. Вітчизняної в м. Дніпрі.

Під час руху водій ОСОБА_3 , знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку, що складається, та координувати свої дії, порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину вул. Желябова зліва направо за напрямком руху автомобіля, не прийняв заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та в районі будинку № 40 по вул. Желябова в м. Дніпрі, скоїв наїзд на останнього.

Внаслідок дорожньо-транспортної події малолітньому пішоходу ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, п`яти ділянок осаднення - в лобній області праворуч з переходом в скроневу область відповідно, в скроневій області праворуч з переходом на проекцію виличної дуги праворуч та праву щоку, в проекції нижньої щелепи праворуч з переходом в підщелепну область відповідно, по задній поверхні правої вушної раковини, двох синців - в проекції гайморової пазухи праворуч та ліворуч, закритого перелому правої ліктьової та променевої кісток на межі середньої та нижньої третини з задовільним стоянням відламків, двох ділянок осаднення - по передній поверхні правого та лівого колінних суглобів, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад З тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 - термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, який наголошує:

- п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», - невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 286-1 КК України, при обставинах, викладених вище, визнав повністю та суду показав, що він 29.04.2021 приблизно об 11-30 годині керував автомобілем «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Желябова з боку вул. Промислової в напрямку вул. Вітчизняної в м. Дніпрі зі швидкістю приблизно 60 км/год. Напередодні вживав наркотичний засіб «канабіс» та можливо перебував у стані наркотичного сп`яніння. В районі будинку № 40 по вул. Желябова в м. Дніпрі на дорогу вибіг малолітній пішохід ОСОБА_10 , який намагався перебігти дорогу зліва направо за напрямком руху автомобіля. Побачивши малолітнього пішохода, він не встиг загальмувати та скоїв наїзд на нього. Він одразу зупинився та підійшов до дитини, потім відвіз дитину з жінкою до лікарні. Визнає, що аварія сталася з його вини, він не побачив пішохода та не встиг загальмувати. Він відшкодовував спричинену шкоду, сплативши лікування малолітнього постраждалого, надавши представнику потерпілого ОСОБА_8 500 доларів США. Щиро розкаявся. Просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , з врахуваннямвизнання ним вини, у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , який суду пояснив, що він є опікуном ОСОБА_10 , який 29.04.2021 приблизно об 11-00 годині разом з його сестрою ОСОБА_11 перебував на дитячому майданчику. Пізніше в той же день, йому зателефонувала сестра ОСОБА_11 та повідомила, що ОСОБА_10 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, а саме: на нього здійснив наїзд автомобіль на проїзній частині поблизу будинку №40 по вул. Желябова в м. Дніпро та його відвезли до лікарні. Йому встановили діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий перелом правої ліктьової та променевої кісток. ОСОБА_10 наклали гіпс, з яким він ходив приблизно 3 тижні. Обвинувачений ОСОБА_3 під час лікування ОСОБА_10 сплачував гроші, тим самим відшкодовував затрати на лікування дитини. Покарання просив призначити на розсуд суду;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.04.2021 з фото-таблицею та схемою до нього, відповідно до якого проведені необхідні виміри на вул. Желябова в районі будинку № 40 в м. Дніпро, де відбувся наїзд автомобіля «ВАЗ 21053» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 на малолітнього пішохода ОСОБА_10 . На час огляду о 12-40 годині стан покриття сухе, чисте, дорожнє покриття асфальтоване, призначено для руху в двох напрямках. До проїзної частини примикає бордюрний камінь. Огляд проводився в світлу пору доби. Видимість з загального місця водія не обмежена. Об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, не виявлено. Наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП не виявлено. Виявлені сліди шин екстреного гальмування автомобіля «ВАЗ 21053» реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння від 16.05.2021, згідно з яким ОСОБА_3 29.04.2021 о 13-00 годині перебував в стані наркотичного сп`яніння;

- довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча лікарня» від 29.04.2021, згідно з яким ОСОБА_10 встановлений діагноз: закритий перелом кісток з задовільним стоянням уламків;

- висновком судово-медичної експертизи № 1199-е від 25.05.2021 та схематичним зображенням, згідно з яким за даними медичної документації та при огляді у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, п`яти ділянок осаднення - в лобній області праворуч з переходом в скроневу область відповідно, в скроневій області праворуч з переходом на проекцію виличної дуги праворуч та праву щоку, в проекції нижньої щелепи праворуч з переходом в підщелепну область відповідно, по задній поверхні правої вушної раковини, двох синців - в проекції гайморової пазухи праворуч та ліворуч, закритого перелому правої ліктьової та променевої кісток на межі середньої та нижньої третини з задовільним стоянням відламків, двох ділянок осаднення - по передній поверхні правого та лівого колінних суглобів.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що вони могли утворитись від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), якими могли бути і виступаючи частини рухаючогося автомобіля, за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння, виявлених у нього тілесних ушкоджень, дані медичної документації, можливо вказати, що ушкодження утворилися незадовго до надходження на стаціонарне лікування КНП «МКЛ №9» ДМР», тобто і в термін, на який вказує опікун обстеженого та слідчій у постанові.

За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6 термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу.

Виявлені у нього тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливі для життя явища.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2021 з план-схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_3 в присутності понятих вказав на обставини дорожньо-транспортної пригоди, а саме: наїзду автомобіля «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням на малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , що сталось 29.04.2021 об 11-30 годині в районі будинку № 40 по вул. Желябова в м. Дніпрі;

- висновком судової авто технічної експертизи №СЕ-19/104-21/16579-ІТ від 24.05.2021, згідно з яким швидкість руху автомобіля «ВАЗ 21053» перед гальмуванням була не менша ніж 57.9 км/год. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 21053»

ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України. В умовах даної події водій автомобіля «ВАЗ 21053» ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «ВАЗ 21053» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даною ДТП. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «ВАЗ 21053» ОСОБА_3 , у частині вибору швидкості руху, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР України, однак, ці невідповідності не знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, за причин вказаних в дослідницькій частині;

- речовими доказами.
Оцінюючи докази в їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як такі, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальне правопорушення, які мають кримінально-правове значення.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке скоєно з необережності і відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину визнав, негативно оцінив вчинене ним кримінальне правопорушення, яке він вчинив в стані наркотичного сп`яніння, раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 є учасником бойових дій, за місцем проживання та служби характеризується виключно позитивно, часткове відшкодування спричиненої шкоди.

Суд відносить повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину до обставин, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з призначення додаткового покарання; позицію законного представника потерпілого, позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який просив не призначати покарання, пов`язане з позбавленням волі, однак не заперечував щодо позбавлення його права керування транспортними засобами, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд вважає за неможливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог ст. 69 КК України, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

При цьому, суд виходить із того, що вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_3 , хоча вчинений з необережності, разом з тим, сідаючи за кермо транспортного засобу обвинувачений ОСОБА_3 не міг не розуміти значення своїх дій та міг передбачити їх негативні наслідки. Тобто обвинувачений, сідаючи за кермо транспортного засобу в стані наркотичного сп`яніння, не міг не розуміти, що він піддає загрозі як своє життя так і життя інших осіб (пішоходів). Саме цей стан - стан наркотичного сп`яніння сприяв тому, що обвинувачений не зміг прийняти заходів до негайного зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу, аж до його зупинки, та скоїв наїзд на малолітнього ОСОБА_10 .

Крім того, суд при призначенні покарання відхиляє посилання обвинуваченого ОСОБА_3 про можливість застосування до ньо6го вимог ст. 75 КК України, оскільки відповідно до Закону України № 1231-IX від 16.02.2021 звільнення від відбування покарання з випробуванням не припускається у випадках засудження за кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вище зазначалось судом, основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення за ст.ст. 286, 286-1 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а вже його додатковим обов`язковим об`єктом життя та здоров`я особи.

Згідно з п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами. При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З огляду на вищезазначене, на те, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим для призначення при засудженні винної особи за ч. 1 ст. 286-1 КК України, відсутність підстав для застосування вимог ст.ст. 69, 75 КК України, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 додатковий вид покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вказане призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через приму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Тому саме це покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За вимогами ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи, в сумі 1372,96 грн.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової автотехнічної експертизи в сумі 1372,96 грн (висновок №СЕ-19/104-21/16579-ІТ від 24.05.2021).

Скасувати арешт майна, накладений відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2021 на автомобіль «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 .

Речовий доказ: автомобіль «ВАЗ 21053», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , повернути за належністю власнику.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1