Єдиний унікальний номер 728/312/21
Номер провадження 1-кс/728/87/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А:
Скарга мотивована тим, що дізнавач, приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, не провів повного та необхідного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини по справі, зокрема не з`ясував суб`єктивну сторону дій осіб, які розповсюджували конфіденційну інформацію у відношенні ОСОБА_3 , не з`ясував хто є видавцем інформаційного ресурсу, який розповсюдив конфіденційну інформацію.
Згідно з ухвалою слідчого судді від 16.02.2021 за вказаної скаргою було відкрито провадження та призначено судове засідання на 18.02.2021.
18.02.2021 особа, яка подала скаргу, будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце її розгляду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, внаслідок чого розгляд скарги був відкладений на 19.02.2021.
Після судового засідання 18.02.2021 та повідомлення ОСОБА_3 про відкладення розгляду її скарги на 19.02.2021, від вказаної особи засобами електронного зв`язку надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 18.02.2021, яке вже було відкладене і про відкладення якого ОСОБА_3 була повідомлена.
19.02.2021 ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила, внаслідок чого розгляд скарги був відкладений до 22.02.2021.
22.02.2021 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд скарги без її участі.
Дізнавач, постанова якого оскаржується у судове засідання також не з`явився, причини неявки не повідомив.
Технічні засоби фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не застосовувались, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Стаття 284 КПК України передбачає підстави закриття кримінального провадження, в т.ч. у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні рішення дізнавача про закриття кримінального провадження можуть бути оскаржені заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
У даному випадку ОСОБА_3 , за заявою якої було внесено відомості до ЄРДР щодо кримінального провадження, вказує на неповне встановлення дізнавачем обставин справи, а висновок дізнавача про наявність підстав для закриття провадження - передчасним.
За змістом положень ст.ст.283, 284 КПК України, закінчення досудового розслідування - це завершальний етап стадії досудового розслідування, у межах якого підбиваються підсумки роботи слідчого, дізнавача і прокурора щодо вирішення завдань кримінального провадження, аналізуються всі зібранні докази та приймається підсумкове рішення у справі на стадії досудового розслідування.
Після виконання вимог ст.91 КПК України, а саме встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, досудове розслідування (дізнання) визнається закінченим, тобто, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась не перевіреною.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, а прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно з ч.1, п.7 ч.2 ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 цього Кодексу.
Згідно з п.2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови дізнавача повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Оскаржувана ОСОБА_3 постанова дізнавача відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 28.01.2021 про закриття кримінального провадження мотивована поясненнями потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_5 та відповіддю Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).
Зокрема, в ході допиту потерпілої ОСОБА_3 дізнавачем було встановлено, що у жовтні 2020 року в інформаційному бюлетні «Спілки власників земельних ділянок Борзнянщини» було опубліковане інтерв`ю співвласника ТОВ «Плиски-Агро» ОСОБА_5 , у якому останній без згоди ОСОБА_3 поширив конфіденційну інформацію стосовно того, що ОСОБА_3 та її близькі (рідні) отримали найбільш родючі земельні ділянки, тобто, на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_5 незаконно збирав, зберігав та поширив конфіденційну інформацію про ОСОБА_3 та її близьких у засобах масової інформації.
Також, у ході допиту в якості свідка ОСОБА_5 дізнавачем було встановлено, що в кінці вересня - на початку жовтня 2020 року за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , де інколи проживає останній, за ініціативою ОСОБА_5 приїхав журналіст тижневика «Чернігівщина» ОСОБА_6 з метою взяти інтерв`ю у ОСОБА_5 . Інформація про те, що ОСОБА_3 та її рідні отримали найбільш родючі земельні ділянки ОСОБА_5 відома особисто, оскільки вказані земельні ділянки перебували в оренді ТОВ «Плиски-Агро»; про кадастрові номери земельних ділянок він дізнався з реєстру речових прав на нерухоме майно; про заробітну плату ОСОБА_3 , яка є публічною особою - з реєстру електронних декларацій на сайті НАЗК. Тобто, ОСОБА_5 не збирав і не розповсюджував інформацію стосовно ОСОБА_3 та її близьких в інтерв`ю з ОСОБА_7 ; вся інформація, яка є в інтерв`ю, наявна у вільному доступі в мережі інтернет.
Окрім того, постанова мотивована тим, що згідно з відповіддю Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), наданої на запит дізнавача, відомості щодо державної реєстрації друкованого засобу масової інформації інформаційного бюлетеня « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств суб`єктів інформаційної діяльності станом на 20.01.2021 відсутні.
Тому дізнавач, проаналізувавши надані ОСОБА_5 витяги декларацій ОСОБА_3 з сайту НАЗК, враховуючи, що ОСОБА_5 , як аграрій, користується реєстром речових прав на нерухоме майно та цікавиться тим, хто є власником земельних ділянок, які він бажає взяти в оренду та які територіально розміщені за місцем здійснення діяльності ТОВ «Плиски-Агро», прийшов до висновку про відсутність складу будь-якого кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ч.1 ст.182 КК України, про вчинення якого зверталася ОСОБА_3 із заявою до правоохоронного органу.
Положеннями ч.1 ст.182 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України, є конфіденційна інформація про особу.

Конфіденційною інформацією закон визнає відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюються за їх бажанням відповідно до передбачених ними умов.

Зміст такої інформації складають відомості про приватне життя особи, що становлять її особисту чи сімейну таємницю (зокрема, інформація про освіту, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані про особу).

Під приватним життям особи розуміється сфера життєдіяльності окремої особи, яка включає в себе зв`язки особи з іншими людьми, її приватні справи, сімейні стосунки тощо, тобто все, що пов`язане з її способом життя і не має публічного характеру.

Особисту таємницю становлять відомості про приватне життя конкретної особи, які ця особа бажає зберегти в таємниці від інших осіб. Такими відомостями можуть бути відомості про її здоров`я, інтимне життя (зокрема наявність позашлюбних інтимних стосунків), хобі, особливість сімейних стосунків (народження поза шлюбом дитини тощо).

Сімейна таємниця - відомості про приватне життя члена (членів) окремої сім`ї чи декількох сімей, які він (вони) бажають зберегти у таємниці від сторонніх осіб.

Об`єктом даного кримінального правопорушення є право громадянина на недоторканність приватного життя, особисту та сімейну таємницю.

З об`єктивної сторони порушення приватного життя полягає у неправомірному втручанні в особисте чи сімейне життя особи, порушенні таємниці особистого чи сімейного життя, які можуть проявитись у таких формах:

1) незаконне збирання конфіденційної інформації про особу;

2) незаконне зберігання такої інформації;

3) незаконне її використання;

4) незаконне поширення конфіденційної інформації про особу;

5) поширення її у публічному виступі, творі, що публічно демонструється, чи в засобах масової інформації.

Усі ці дії утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України, лише у випадку, якщо вони здійснюються без згоди особи, якої вони стосуються.

Суб`єкт даного кримінального правопорушення є загальний.

З суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом.

Закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення можливе у разі встановлення, що подія, з приводу якої надійшли заява або повідомлення, відбулася і була результатом вчиненого особою діяння (дії або бездіяльності), але сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу кримінального правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона) або наявні обставини, які виключають злочинність діяння.

Однак, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, дізнавач в мотивувальній частині оскаржуваної постанови не вказує, які із елементів складу кримінального правопорушення, про яке йде мова у постанові, відсутній, обмежившись лише узагальненим висновком про відсутність «складу будь-якого злочину» та відсутність документального підтвердження незаконного збирання та поширення конфіденційної інформації стосовно ОСОБА_3 та її близьких ОСОБА_5 , не надавши при цьому оцінки правовідносинам, які виникли між вказаними особами.

За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні і до вмотивованості судового рішення.
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Також, у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Таким чином, приймаючи рішення про відсутність складу кримінального правопорушення, дізнавач належним чином не встановив обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні щодо складу кримінального правопорушення, чим не забезпечив всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та належним чином не мотивував прийняте ним процесуальне рішення.
Окремо слід звернути увагу, що закриваючи кримінальне провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення дізнавач, окрім іншого, керувався положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України, які регламентують закриття кримінального провадження судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а не положеннями п.2 ч.1 ст.284 КПК України, які регламентують закриття кримінального провадження у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи скарги ОСОБА_3 щодо передчасності закриття кримінального провадження №0000071 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому подана ОСОБА_3 скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.284, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000071 задовольнити.

Постанову дізнавача СД відділення поліції №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 28.01.2021 про закриття кримінального провадження №0000071 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1