Справа № 646/4168/20
№ провадження 1-кс/646/118/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2021 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

представника скаржника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження та рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою, ОСОБА_5 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2020 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 18.04.2019 про відмову у визнанні потерпілим, винесену в рамках кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, а також на постанову прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області ОСОБА_8 від 10.03.2020 про закриття кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, в якій вона просила скасувати вказані постанови.

Обґрунтовуючи скаргу зазначила, що оскаржувані постанови винесені з порушенням вимог КПК України щодо повноти досудового розслідування. Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002027 не були проведені всі необхідні слідчі дії, в т.ч. на місці вчинення злочину, не були встановлені мотиви замаху на вбивство її сина, не були виконані вказівки слідчих суддів, що скасовували попередні постанови про закриття кримінального провадження та вказівки Слідчого управління МВС України від 29.09.2009. Вважає, що кримінальне провадження було закрито передчасно, з порушенням прав потерпілого та її прав, як матері потерпілого.

21 січня 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області ОСОБА_8 від 10.03.2020 про закриття кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, в якій він просив скасувати вказану постанову, а також долучити його скаргу до матеріалів справи за скаргою його матері ОСОБА_3 (справа № 646/4168/20).

В якості обґрунтування скарги зазначив аналогічні підстави, що і скаржник ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.01.2021 матеріали за скаргами ОСОБА_3 (справа № 646/4168/20, провадження № 1-кс/646/118/2021) та ОСОБА_5 (справа № 646/4168/20, провадження № 1-кс/646/243/2021) об`єднані в одне провадження з присвоєнням загального № 646/4168/20, провадження № 1-кс/646/118/2021.

26 січня 2021 року від скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 надійшли доповнення до скарги, в яких останні вказали, що розслідування кримінального провадження № 0002027 було проведено із суттєвими недоліками та невиконанням вимог КПК України. Так, ОСОБА_9 , який вчинив замах на вбивство ОСОБА_5 , не був притягнутий до відповідальності, його вина не встановлювалась не зважаючи на вказівки слідчих суддів, які скасовували постанови про закриття кримінального провадження. Усе розслідування звелося до копіювання слідчим матеріалів щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , як місце скоєння злочину, не була визнана речовим доказом. Процесуальна дія відтворення події злочину не була проведена у зазначеній квартирі. Не були допитані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про що було зазначено в ухвалах слідчих суддів. Одним з суттєвих недоліків слідства є не проведення доказування виду та розміру шкоди, у т.ч. завданої ОСОБА_3 , внаслідок нанесення тілесних ушкоджень її синові.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали з наведених у ній підстав та просили скасувати вищевказані постанови слідчого та прокурора.

Скаржник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про місце та час його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином. Скарга містить клопотання ОСОБА_5 про розгляд скарги без його участі.

Представник потерпілого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу свого довірителя підтримав з наведених у ній підстав та просив скасувати вищевказану постанову прокурора про закриття кримінального провадження.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області надано матеріали кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014.

Слідчий суддя, вислухавши скаржницю ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 та представника скаржника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , дослідивши скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з доданими до них матеріалами, а також матеріали кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, дійшов таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 було встановлено, що 04.08.2014 були внесені відомості до ЄРДР за № 0002027 за заявою ОСОБА_5 щодо нанесення йому 23.04.1999 близько 21.30 год. тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Постановою слідчого СВ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 від 25.09.2014 до матеріалів кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 були долучені копії матеріалів з кримінальної справи № 23050069 відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України, які були оглянуті слідчим 12.11.2015.

17.04.2019 ОСОБА_3 звернулася до слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 з клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0002027 від 04.08.2014, в задоволенні якого було відмовлено постановою слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 18.04.2019.

Постановою слідчого СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 15.05.2019 досудове розслідування кримінального провадження № 0002027 перекваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, що також підтверджується копією витягу з ЄРДР від 10.02.2020.

Постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області ОСОБА_8 від 10.03.2020 кримінальне провадження № 0002027 від 04.08.2014 за ч. 1 ст. 122 КК України було закрито на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що існує постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому ж самому факту відносно ОСОБА_9 , яка набрала законної сили, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обґрунтовуючи постанову прокурор зазначив, що постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2014 кримінальна справа відносно ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, була закрита на підставі ст. 49 КК України, ст. 11-1 КПК України (в ред. 1960 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В ході судового розгляду розглядалися доводи потерпілого ОСОБА_5 про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України (замах на вбивство з корисливих мотивів). Після дослідження усіх доказів судом встановлено, що ці доводи потерпілого та його представника є безпідставними та не підтвердилися у ході судового розгляду. Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України є правильною, про що зазначено у вказаній постанові суду.

Матеріали кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 містять копію постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2014.

З матеріалів кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 також встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.06.2014 за результатами розгляду апеляції потерпілого ОСОБА_5 на постанову від 12.03.2014 про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України, зазначену постанову залишено без змін. Одночасно в ході судового розгляду колегією суддів вирішено, що доводи ОСОБА_5 про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є безпідставними та спростовуються сукупністю наведених доказів.

Прокурор в своїй постанові про закриття кримінального провадження також посилався на ст. 61 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_5 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 здійснювалося за заявою ОСОБА_5 щодо нанесення йому 23.04.1999 близько 21.30 год. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Слідчим було визначено попередню кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. В подальшому досудове розслідування кримінального провадження № 0002027 перекваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України.

З копій матеріалів кримінальної справи № 23050069, долучених до матеріалів кримінального провадження № 0002027, встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачувався за ч. 1 ст. 122 КК України за фактом нанесення 23.04.1999 ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто за тим самим фактом, що і у кримінальному провадженні № 0002027 від 04.08.2014. Постановою Червонозаводського районного суду від 12.03.2014 кримінальна справа відносно ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, була закрита на підставі ст. 49 КК України, ст. 11-1 КПК України (в ред. 1960 року), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, з зазначеної постанови вбачається, що в ході судового розгляду розглядалися доводи потерпілого ОСОБА_5 про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч. 1 ст. 122 КК України на ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України (замах на вбивство з корисливих мотивів). Після дослідження усіх доказів судом встановлено, що ці доводи потерпілого та його представника є безпідставними та не підтвердилися у ході судового розгляду. Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України є правильною, про що зазначено у вказаній постанові суду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03.06.2014 за результатами розгляду апеляції потерпілого ОСОБА_5 на постанову від 12.03.2014 про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 КК України, зазначену постанову залишено без змін. Одночасно в ході судового розгляду колегією суддів вирішено, що доводи ОСОБА_5 про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є безпідставними та спростовуються сукупністю наведених доказів.

Таким чином, відносно ОСОБА_9 існує ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню, що і у кримінальному провадженні № 0002027 від 04.08.2014, що є підставою для закриття кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя погоджується з висновками, викладеними в оскаржуваній постанові з приводу наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 284 КПК України, та не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки вона обґрунтована доказами, які погоджуються між собою та є достатніми для прийняття такого рішення.

Доводи скаржників ОСОБА_3 та ОСОБА_5 щодо неповноти досудового розслідування та невиконання вказівок слідчих суддів, зазначені ними в своїх скаргах та доповненнях до скарги, не спростовують вищевказаних висновків. Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, вказівки слідчих суддів, що містяться у відповідних ухвалах про скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження, крім допиту ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_3 , були виконанні. Разом з цим, матеріали кримінального провадження містять протокол допиту потерпілого ОСОБА_5 від 10.04.2015, згідно якого останній відмовився давати показання на підставі ст. 63 Конституції України (Т. 2 а.с. 114-115). В свою чергу ОСОБА_3 була допитана в якості свідка у кримінальній справі № 23050069 та згідно протоколу допиту від 10.08.2005, остання не була безпосереднім очевидцем подій (Т.1 а.с. 86-87).

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято слідчим на підставі дослідження усіх фактичних обставин кримінального провадження, тому постанова про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, слідчим був наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Вирішуючи скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Як встановлено з матеріалів кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не є заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

За таких обставин постанова прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014 не може бути оскаржена ОСОБА_3 .

Вирішуючи скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою слідчий суддя зазначає таке.

В порядку, передбаченому § 1 Глави 26 КПК України, можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, виключно під час досудового розслідування.

Закриття кримінального провадження, що є однією з форм закінчення досудового розслідування, унеможливлює оскарження дій слідчого, дізнавача або прокурора, крім самого рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п. 4, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Оскільки слідчий суддя відмовляє в задоволенні скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні її потерпілою також не підлягає задоволенню.

При цьому слідчим суддею враховано, що оскаржувану постанову слідчого було винесено 18 квітня 2019 року, тобто майже за одинадцять місяців до закриття кримінального провадження.

Крім того, як встановлено з матеріалів кримінального провадження № 0002027 від 04.08.2014, постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 Харківської області від 15.05.2019 вказане кримінальне провадження вже закривалось, проте ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.01.2020 дана постанова була скасована за скаргою представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 .

Таким чином, при належній зацікавленості про стан розгляду свого клопотання про визнання потерпілою, ОСОБА_3 не була позбавлена можливості оскаржити постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілою від 18.04.2019 до закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження та рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою, ОСОБА_5 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-310 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження та рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілою відмовити.

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на рішення прокурора про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 19 травня 2021 року.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1

Слідчий суддя ОСОБА_1