Справа № 487/1329/21
Провадження № 1-кп/487/488/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Парутине Очаківського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.. 89 КК України

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,
інший учасник потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

24.01.2021 приблизно о 12:00 годин, більш точного часу під час судового розгляду кримінального провадження встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 разом із потерпілим ОСОБА_5 , де у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння мобільним телефоном марки «POP zf 2/16 gold Techo» золотистого кольору вартістю 1307,676 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 .

Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 , знаходячись у вищевказаний час, у вище вказаному місці, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «POP zf 2/16 gold Techo» золотистого кольору, для здійснення телефонного дзвінка, на що потерпілий ОСОБА_5 погодився та добровільно передав вказаний мобільний телефон ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , отримавши мобільний телефон марки «POP zf 2/16 gold Techo» золотистого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 , не маючи на меті повертати позичене, зловживаючи довірою потерпілого, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, утримуючи вказаний мобільний телефон при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 1307,67 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив проте, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор.

У відповідності до ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченого, оскільки останній не заперечував проти цього, а прокурор надав на це згоду, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого та які стосуються процесуальних витрат у кримінальному провадженню, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та детальніше суду показав, що точную дату не пам`ятає, але не заперечував, що це було 24.01.2021 в обіденний час, приблизно о 12 годин, він зайшов до своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у гуртожиток, розташований по АДРЕСА_3 , де вони сиділи в їхньої кімнаті розмовляли та пили пиво. В цей час до них зайшов потерпілий, який розшукував свою співмешканку ОСОБА_10 . Після чого він написав ОСОБА_10 смс-повідомлення, що її розшукує ОСОБА_11 , оскільки він з нею знайомий. Потім він попросив у ОСОБА_5 його мобільний телефон золотистого кольору «РОР», сказав, що зателефонує ОСОБА_10 та поговорить з нею. Він дійсно, зателефонував ОСОБА_10 , пішов розмовляти на кухню загального користування, трубку взяв невідомий йому чоловік. Після чого, оскільки йому були потрібні гроші, щоб погасити кредит, він вирішив заволодіти мобільним телефоном потерпілого. Він разом з телефоном вийшов з гуртожитку, пішов на зупинку громадського транспорту, сів в маршрутне таксі та поїхав на Центральний ринок, по дорозі він видалив усі настройки, встановлені ОСОБА_5 . На Центральному ринку він підійшов до незнайомого чоловіка, який торгував мобільними телефонами у кіоску та продав останньому телефон за 500 грн. Гроші він передав своєї матері, щоб вона заплатила за кредит, сказав, що гроші взяв у борг. Наступного дня він поїхав знову на ринок, хотів викупити телефон, але продавець йому повідомив, що телефон вже поданий. В подальшому він відшкодував потерплому матеріальні збитки у розмірі 1310 грн.

У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції.

За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин та вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнається судом доведеною.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопоушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, згідно характеристики за місцем проживання характеризується посередньо, на психіатричному та наркологічному обліку в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, конкретних обставин вчинення кримінального проступку, наслідків вчиненого, процесуальної поведінки обвинуваченого за період кримінального провадження, даних про його особу, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, офіційно не працює, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, щире розкаявся, заподіяна шкода відшкодована в повному обсязі, згідно розписок потерпілого від 25.05.2021 і від 04.06.2021, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 є покарання в межах санкції статті у вигляді громадських робіт.
Цивільний позов не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення Миколаївським науково-дослідницьким експертно-криміналістичним центром МВС України товарознавчої експертизи (висновок №СЕ-19/115-21/1720-ТВ від 08.02.2021) у розмірі 1307,60 грн.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1307, 60 грн.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченим.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1