Номер провадження: 11-сс/813/590/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000922 від 14 серпня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 01 квітня 2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, строком до 30 травня 2021 року.

В якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 630 600 гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що на теперішній час всі слідчі дії з ОСОБА_8 уже проведені та захисник вважає, що ОСОБА_8 не пов`язаний з іншими підозрюваними та свідками у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до висновку експертизи, кількісний вміст амфітаміну у речовині вагою 1,988 грам, яка була вилучена за місцем проживання ОСОБА_8 становить 0,204 грам, тобто вказана речовина не являється амфітаміном, а лише містить амфітамін в пропорції приблизно 1/10.

Захисник вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, а в ухвалі слідчого судді не конкретизовано, на які ризики посилається орган досудового розслідування при обранні запобіжного заходу.

Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання у м.Чорноморськ, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей та батька, який є інвалідом другої групи.

Крім того, жодних збитків діями ОСОБА_8 заподіяно не було.

Захисник вважає, що визначений розмір застави не відповідає тяжкості покарання, яке може загрожувати ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, був продовжений строк тримання під вартою до 30 травня 2021 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він в жовтні 2020 року, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом вчинення систематичного незаконного виготовлення, зберігання, з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, а також її незаконного збуту у м. Одеса та Одеській області, уклав усний договір на оренду двоповерхового гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , в якому систематично здійснював за допомогою спеціально пристосованих засобів виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну.

З метою незаконного збуту виготовленої ОСОБА_8 психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, останній вступив у попередню злочинну змову зі своїм знайомим ОСОБА_10 та своєю співмешканкою ОСОБА_11 , які усвідомлюючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками для здоров`я невизначеного кола осіб, добровільно та умисно надали згоду на реалізацію психотропних речовин.

Так, ОСОБА_8 в жовтні 2020 року при невстановлених обставинах придбав спеціальне обладнання у вигляді лабораторних мірних стаканів, пробірок, колб, електронних ваг, хімічних реактивів які слугують для виготовлення психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, які перемістив до заздалегідь орендованого з цією метою двоповерхового гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на виготовлення психотропної речовини амфетаміну, маючи відповідні навики ОСОБА_8 , в кінці жовтня 2020 року, , знаходячись на першому поверсі двоповерхового гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою спеціально пристосованого обладнання та речовин, незаконно умисно виготовив порошкоподібну речовину білого кольору, яку помістив до 2 прозорих зіп-пакетів, масою 0,772г та 0,847г з кількісним вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, в загальній кількості 0,339 г., яку з метою подальшого збуту зберігав до моменту її передачі 30.10.2020 року ОСОБА_10

30.10.2020 року о 20 год. 17 хв., ОСОБА_12 , якому було доручено проведення санкціонованої оперативної закупки, діючи за попередньою домовленістю про придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну з ОСОБА_10 , прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де, за вказівкою ОСОБА_10 присів на пасажирське сидіння автомобілю марки «ЗАЗ», моделі «VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , та який перебуває у користуванні останнього. Перебуваючи в салоні вказаного автомобілю, ОСОБА_10 , отримавши від ОСОБА_12 , який проводив санкціоновану оперативну закупку, грошові кошти в сумі 1000 гривень (1 купюра номіналом 500 гривень та 5 купюр номіналом 100 гривень), після чого незаконно умисно збув йому психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, який йому з метою реалізації передав ОСОБА_13 , в розфасованому у два прозорих зіп-пакети, масою 0,772г та 0,847г з кількісним вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, в загальній кількості 0,339 г.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на виготовлення психотропної речовини амфетаміну, маючи відповідні навики ОСОБА_8 , на початку листопада 2020 року, знаходячись на першому поверсі двоповерхового гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою спеціально пристосованого обладнання та речовин, незаконно умисно повторно виготовив невстановлену кількість порошкоподібної речовини білого кольору, які помістив до 10 прозорих зіп-пакетів, з метою їх подальшого збуту невстановленим особам на території Одеської області, які умисно незаконно зберігав на другому поверсі вказаного двоповерхового гаражного приміщення.

12.11.2020 року під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії в порядку ст. 274 КПК України, співробітниками поліції в двоповерховому гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , проведено негласне отримання зразків порошкоподібної речовини, для порівняльного дослідження, яку ОСОБА_8 умисно незаконно зберігав з метою подальшого збуту невстановленим особам на території Одеської області та відібрано для проведення експертизи порошкоподібну речовину білого кольору, масою 0,895 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, з кількісним вмістом 0,156 г.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на виготовлення психотропної речовини амфетаміну, маючи відповідні навики ОСОБА_8 , в період з 14 до 16 грудня 2020 року, знаходячись на першому поверсі двоповерхового гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою спеціально пристосованого обладнання та речовин, незаконно умисно повторно виготовив порошкоподібну речовину білого кольору, яку помістив до 2 прозорих зіп-пакетів, загальною масою 23,6 г, яку з метою подальшого збуту зберігав до моменту її повторної передачі 16.12.2020 ОСОБА_10 ..

В подальшому, реалізуючи злочинну змову з ОСОБА_11 , яка усвідомлюючи характер своїх дій, розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками для здоров`я невизначеного кола осіб, з метою збуту виготовленої ОСОБА_8 психотропної речовини амфетаміну, добровільно та умисно надала ОСОБА_8 реквізити належної їй банківської карти, відкритої у А-Банк № НОМЕР_2 , на яку за згодою останньої та вказівкою ОСОБА_8 14.12.2020 о 17.30 год. здійснено перерахування грошових коштів у сумі 2970 гривень, виручених за реалізацію виготовленої ОСОБА_8 психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну, з метою незаконного збагачення ОСОБА_11 та ОСОБА_8

16.12.2020 року приблизно о 16 год. 44 хв., ОСОБА_12 , якому було доручено проведення санкціонованої оперативної закупки, діючи за попередньою домовленістю про придбання психотропної речовини, обіг якої обмежено амфетаміну з ОСОБА_10 , прибув до парковки автомобільного транспорту, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Таїрове, пр. Люстдорфский 1-А, де, за вказівкою ОСОБА_10 присів на пасажирське сидіння автомобілю марки «ЗАЗ», моделі «VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , та який перебуває у користуванні останнього. Перебуваючи в салоні вказаного автомобілю, ОСОБА_10 , отримавши від ОСОБА_12 , який проводив санкціоновану оперативну закупку, грошові кошти в сумі 7600 гривень (38 купюр номіналом 200 гривень), після чого незаконно умисно повторно збув йому психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, який йому з метою реалізації передав ОСОБА_13 , в розфасованому у два прозорих зіп-пакети, масою 23,6 г., після чого ОСОБА_10 був затриманий працівниками поліції.

У відповідності до результатів експрес тесту марки «Identa Amphetamine / Metamphetamine» вищевказана порошкоподібна речовина біло-рожевого кольору є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на виготовлення та зберігання психотропної речовини амфетаміну з метою подальшого її збуту, маючи відповідні навики ОСОБА_8 , у невстановлений дату та час, знаходячись в приміщенні двоповерхового гаражного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою спеціально пристосованого обладнання та речовин, незаконно умисно повторно виготовив порошкоподібну речовину білого кольору, яку помістив до 6 прозорих зіп-пакетів, загальною масою 14,0 г, яку з метою подальшого збуту невстановленим особам на території Одеської області повторно зберігав до моменту його затримання 17.05 годині 16.12.2020 співробітниками поліції.

Так, 16.12.2020 року о 17 год. 05 хв. при затриманні співробітниками поліції у порядку ст.208 КПК України, в ході особистого обшуку у кишенях верхнього одягу ОСОБА_8 виявлено та вилучено 6 полімерних зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, загальною вагою 14 гр.

У відповідності до результатів експрес тесту марки «Identa General Screening Drugs» вищевказана порошкоподібна речовина біло-рожевого кольору є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується: протоколом огляду грошових коштів, від 30.10.2020 року, протоколом огляду, від 30.10.2020 року, протоколом огляду речей, від 31.10.2020 року, протоколом допит свідка ОСОБА_12 , від 31.10.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , від 11.12.2020 року, висновком експерта №2691-Х, від 04.11.2020 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчо-розшукових заходів, від 12.11.2020 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 16.12.2020 року, протоколом обшуку, від 16.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , від 16.12.2020 року, протоколом обшуку, від 16.12.2020 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо-, відео контроль особи, від 02.11.2020 року, протоколом за результатами проведення негласних слідчо-розшукових заходів, від 02.12.2020 року, висновком експерта №2817-Х, від 23.11.2020 року, протоколом огляду грошових коштів, , від 16.12.2020 року, протоколом огляду, від 16.12.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 , від 18.12.2020 року, постановою про визнання речей, предметів та документів речовими доказами та передачу їх на зберігання, від 17.12.2020 року.

За загальною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, щодо терміну «обґрунтована підозра», зазначено, що підозра є обґрунтованою, коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення [6].

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи той факт, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

За таких обставин ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 не має утриманців та постійного місця роботи, не проживав зі своєю дружиною та дітьми, а проживав з співмешканкою ОСОБА_11 , яка є підозрюваною у цьому кримінальному провадженні,.

Викладені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків.

Твердження сторони захисту про те, що на утриманні у ОСОБА_8 перебуває батько пенсійного віку апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що ОСОБА_8 не працевлаштований, офіційний джерел доходів не має, що свідчить про відсутність підстав вважати, що батько, який проживає у м.Кіровоград знаходиться на його утриманні.

Апеляційний суд звертає увагу на обставини злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , а саме незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_8 , що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на актуальність існування ризику переховування підозрюваного від суду.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків, що безпосередньо судом не допитувалися, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, свідок ОСОБА_17 надала органам досудового розслідування показання, які викривають ОСОБА_8 , при цьому інші підозрювані з групи ОСОБА_8 перебувають на волі.

Апеляційний суд зазначає, що кримінальне провадження за №0000922 перебуває на стадії досудового розслідування, а тому свідки, які на теперішній час допитані органом досудового розслідування, у разі направлення до суду обвинувального акту будуть безпосередньо допитуватися судом, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику незаконного впливу на них підозрюваним ОСОБА_8 з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_8 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити злочинну діяльність щодо незаконного збуту психотропних речовин.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_18 строку тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Що стосується доводів захисника стосовно визначеного розміру застави, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до положень ст.12 КК України злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України відносить до категорії тяжких.

Згідно з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, обставин вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про обрання ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, визначаючи розмір застави, врахував практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою, суд при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого повинен враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Судом, враховуючи винятковий характер справи, виправдано корегування суми для звільнення під заставу з рівнем передбачуваної відповідальності для забезпечення того, щоб винні не мали стимулу уникати правосуддя і знехтувати заходами безпеки. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його явки у судове засідання.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, строком до 30 травня 2021 року, із визначенням застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4