Провадження № 11-сс/4823/222/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

представників власників майна адвокатів ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги директора ТОВ «Логістик Транс Лайн» ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_13 в інтересах ТОВ «ОБОРОНПРОМБУД», адвоката ОСОБА_15 в інтересах МПП Агропромишленна фірма «Мрія», адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ПП «Орбіта-СЛ», ТОВ «Славутич трансбуд» на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на транспортні засоби, а саме :

- вантажний автомобіль марки «CINOTRUK HOWO ZZ3317N3267Q1 білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ТОВ ВКФ «Промкомплект» (, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 6);

- вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz AXOR» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_17 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) та напівпричіп «Mega», д.н.з. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , що належить ТОВ «Славутич Трансбуд» (, Київська область, м. Славутич, кв-л Московський, буд. 5, кв. 67), повністю заповнений сумішшю схожою на пісок;

- вантажний автомобіль марки «Man TGA 26.480» фіолетового кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , та напівпричіп «FEBER 35 NWBF» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , номер шасі НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_8 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 );

- вантажний автомобіль марки «Man TGX 26.480» зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_11 , номер шасі НОМЕР_12 , та напівпричіп «ВАРЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_13 , номер шасі НОМЕР_14 , які належать ТОВ «Оборонпромбуд» (, Київська область, м. Славутич, кв-л Київський, 58);

- вантажний автомобіль марки «Man TGA 26.480» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_15 , номер шасі НОМЕР_16 , та напівпричіп марки «ВАРЗ» червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_17 , номер шасі НОМЕР_18 , які належать ТОВ «Оборонпромбуд» (, Київська область, м. Славутич, кв-л Київський, 58);

- колісний навантажувач фронтальний марки «CG 956E», 2007 року випуску, заводський номер НОМЕР_19 , номерний знак НОМЕР_20 , який належить МПП Агропромислова фірма «Мрія» (, Київська область, місто Славутич, кв-л Бакінський, буд. 1, кв. 17;

- колісний навантажувач марки «Caterpillar-966 G», 1999 року випуску, заводський номер НОМЕР_21 , номерний знак НОМЕР_22 , який належить ТОВ «Тематичний парк» (, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Ніжинська, буд. 45);

- колісний навантажувач марки «Liebherr L-541», 1991 року випуску, заводський номер НОМЕР_23 , номерний знак НОМЕР_24 , який належить ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 );

- колісний навантажувач марки «Liebherr L 574», 2003 року випуску, заводський номер НОМЕР_25 , номерний знак НОМЕР_26 та ключі від нього, що належать ОСОБА_19 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 );

- колісний навантажувач марки «LOVOL FL956F-II», заводський номер НОМЕР_27 , номерний знак НОМЕР_28 , який належить ПП «Виробничо-комерційне підприємство «Альфатекс» (, Полтавська область, м. Кременчук, бульвар Автокразівський, буд. 19), заборонивши власникам та користувачам розпоряджатись та користуватись вказаним майном;

на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :10:001:0036 (власник - ТОВ «Агропромислова компанія» Дніпро СЛ», орендар - ФОП ОСОБА_20 ), :10:001:0037 (власник - ОСОБА_21 ), :10:001:0038 (власник - ОСОБА_22 ), :10:001:0039 (власник - ОСОБА_23 ), :10:001:0040 (власник - ОСОБА_16 ), :10:001:0041 (власник - ОСОБА_24 ), :10:001:0042 (власник - ОСОБА_16 ), :10:001:0043 (власники - ОСОБА_17 та ОСОБА_25 ), :10:001:0044 (власник - ОСОБА_17 ), :10:001:0045 (власник - ТОВ «Агропромислова компанія» Дніпро СЛ», орендар - ФОП ОСОБА_20 ), :10:001:0046 (власник - ТОВ «Агропромислова компанія» Дніпро СЛ», орендар - ФОП ОСОБА_20 ), :10:001:0049 (власник - ОСОБА_26 ), :10:001:0052 (власник - ОСОБА_27 ), :10:001:0056 (власник - ОСОБА_28 ), :10:001:0062 (власник - ОСОБА_29 ), :10:001:0123 (власник - ОСОБА_30 ), :10:001:0136 (власник - ОСОБА_31 ), :10:001:0137 (власник - ОСОБА_32 ), :10:001:0138 (власник - ОСОБА_33 ), :10:001:0139 (власник - ОСОБА_34 ), :10:001:0140 (власник - ОСОБА_35 ), :10:001:0141 (власник - ОСОБА_8 ), :10:001:0169 (власник - ОСОБА_36 ), які розташовані за межами села Неданчичі, Любецької СТГ, Чернігівського району Чернігівської області, заборонивши власникам розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

Слідчий суддя вказав, що накладення арешту з правообмеженнями у вигляді заборони розпоряджатися та користуватися вказаним майном забезпечить збереження речових доказів, усуне можливість його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а відтак і знищення слідів і доказів кримінального правопорушення, забезпечить можливість у подальшому використання речових доказів для призначення та проведення ряду судових експертиз.

Не погодившись із рішенням суду, адвокат ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ПП «Орбіта-СЛ», ТОВ «Славутич трансбуд» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на вантажний автомобіль «Mercedes-Benz AXOR» синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_17 , та напівпричіп «Mega», р.н. НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_6 , що належить ТОВ «Славутич Трансбуд», колісний навантажувач марки «Liebherr», 2003 року випуску, заводський номер НОМЕР_25 , номерний знак НОМЕР_26 , та ключі від нього, що належать ОСОБА_19 та передано на праві повного управління та розпорядження ОСОБА_18 на підставі довіреності від 06.07.2020 року; земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :10:001:0040, :10:001:0042 (власник - ОСОБА_16 ), :10:001:0043 (власники - ОСОБА_17 та ОСОБА_25 ), :10:001:0044 (власник - ОСОБА_17 ) скасувати, постановити нову, якою відмовити прокурору в арешті вищевказаного майна. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки жоден із власників арештованого майна не мають статусу підозрюваних, використання майна відбувається в межах здійснення законної господарської діяльності на зазначених земельних ділянках та із застосуванням послуг вантажного перевезення власного майна на договірних засадах, на земельних ділянках пісок не видобувається, а зберігається власником, пісок був придбаний за договором купівлі-продажу та неодноразово перепродавався. Вказує, що арештоване майно належить окремим суб`єктам господарювання, які здійснюють свою діяльність, що жодним чином не пов`язано з видобуванням піску. Зазначає, що оскаржувана ухвала не містить жодного обґрунтування, яке б пояснювало, чому слідчим суддею проігноровано доводи власників арештованого майна та докази, які їх підтверджують. Крім того, відсутні докази, які підтверджують факт чи ознаки здійснення видобування піску в розумінні спеціального законодавства. Звертає увагу на те, що дані корисні копалини пісок, було добуто у період з 1986 по 1987 роки, тому самого факту порушення використання надр його довірителями не може бути в принципі. Також зазначає, що без обґрунтування та належного доказування судом було визнано арештоване майно саме знаряддям кримінального правопорушення.

Адвокат ОСОБА_15 в інтересах МПП Агропромишленна фірма «Мрія» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб - навантажувач марки СG956 Е, д.н.з. НОМЕР_29 , 2007 року випуску, скасувати, постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора у цій частині відмовити. Зазначає, що поза увагою суду залишився договір про надання послуг будівельної техніки від 02 червня 2021 року між ТОВ «Оборонпромбуд» та МПП Агропромишленна фірма «Мрія», відповідно до якого фірма «Мрія» зобов`язалась надати послуги щодо оренди спеціальної будівельної техніки, а саме фронтального навантажувача для виконання робіт з демонтажу плит Замовника, та всупереч ст. 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод людини», ст.ст. 22, 370 КПК України, не навів підстав та мотивів з яких його не взято до уваги. Зазначає, що навантажувач марки СG956 Е немає відношення до наривання та навантаження піску, яке мало місце наприкінці квітня 2021 року, оскільки приїхав на місце лише 03 червня 2021 року, а тому МПП Агропромишленна фірма «Мрія» не повинна відповідати власним майном за можливі протиправні дії невстановлених слідством осіб. Вважає, що слідчий суддя безпідставно відніс навантажувач, який є власністю фірми «Мрія», до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Вказує, що клопотання прокурора та ухвала слідчого судді не містять посилання на докази, якими доведено, що навантажувач є знаряддям злочинів або зберіг на собі сліди даних злочинів. Слідчим суддею не враховано факт відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні особою, яка керувала навантажувачем або власником майна, кримінального правопорушення та не враховано відсутність можливості спеціальної конфіскації майна та розміру шкоди, завданої кримінальної правопорушенням. Звертає увагу на те, що задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя фактично зупинив правомірну підприємницьку діяльність фірми «Мрія», в частині неможливості його використання у господарській діяльності підприємства, а також порушення права водія на працю.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_13 в інтересах ТОВ «Оборонпромбуд» просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме транспортні засоби та напівпричепи, що на праві власності належать ТОВ «Оборонпромбуд». Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням процесуальних норм, зокрема ст.ст. 170-173 КПК України. Вказує, що слідчий суддя не обґрунтував наявність підстав та розумних підозр для прийняття такого найсуворішого способу арешту, наявність ризиків з посиланням на відповідні докази, наявність достатніх підстав вважати, що транспортні засоби відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Зазначає, що накладення арешту фактично зупинило підприємницьку діяльність юридичної особи, що є неприпустимим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на колісний навантажувач марки «Caterpillar-966 G», 1999 року випуску, заводський номер НОМЕР_21 , номерний знак НОМЕР_22 , ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказане майно. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки вона не відповідає нормам процесуального права, завданням кримінального провадження, порушує законні права та інтереси ОСОБА_10 , як власника арештованого транспортного засобу. Вказує, що незаконне видобування піску на земельній ділянці не здійснювалося та досудовим слідством не встановлено. Посилається на те, що накладення арешту на колісний навантажувач фактично позбавляє його права власності, права розпоряджатися своїм майном, займатися підприємницькою діяльністю, перешкоджає нормальному веденню господарської діяльності.

ТОВ «Логістік Транс Лайн» в особі директора ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить частково скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати арешт, накладений на транспортні засоби: вантажний автомобіль марки «Man TGA 26.480» фіолетового кольору, д.н.з. НОМЕР_7 , номер шасі НОМЕР_8 , та напівпричіп «FEBER 35 NWBF» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_9 , номер шасі НОМЕР_10 , які належать ОСОБА_8 , та колісний навантажувач марки «Liebherr L-541», 1991 року випуску, заводський номер НОМЕР_23 , номерний знак НОМЕР_24 , який належить ОСОБА_11 , та земельну ділянку - кадастровий номер :10:001:014, яка належить на праві власності ОСОБА_8 . Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням процесуальних норм, зокрема ст.ст. 170-173 КПК України. Вказує, що органом досудового розслідування не зібрано достатніх доказів, які б містили обґрунтовану інформацію щодо дійсного видобування піску саме ОСОБА_8 . Зазначає, що в ухвалі про проведення огляду надано дозвіл лише на огляд земельних ділянок, а не транспортних засобів, при цьому транспортні засоби були опечатані поза межами земельних ділянок, зазначених в ухвалі суду, та за межами Чернігівської області. Оскільки, клопотання та ухвала слідчого судді прийняті з порушенням вимог ч.5 ст.171 КПК України, майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Звертає увагу на те, що ні в клопотанні, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які сліди злочину містять транспортні засоби і яким чином вони незаконно добували пісок, якщо навіть не рухалися.

Заслухавши доповідь судді; представників власників майна адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурорів, котрі просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, СВ Чернігівського районного управління поліції здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 27.04.2021 року за № 0000042, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.240, ст. 254 КК України.

Підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 КК України, слугувала заява керівника Громадської організації «СОСНИЦЯ ЩИТ» про вчинення кримінального правопорушення, а саме незаконного видобування корисних копалин поблизу с. Неданчичі, Чернігівського району та області.

Згідно поданої заяви, виявлено факт незаконного видобування піску поблизу с. Неданчичі, Чернігівського району, в урочищі «Якір», поблизу русла р. Вербка, оскільки даний пісок у період з 1986 по 1987 роки намивався для будівництва м. Славутич та на даний час без наявності дозвільних документів відбувається незаконне видобування вказаного піску ТОВ «Атомспецбуд» - Славутич (), МПП «Агромпрофірма Мрія» (), ТОВ ПКФ «Промкомплект» (), ТОВ «Оборонпромбуд» (), ТОВ «Логістик Транс Лайн» () на земельних ділянках, що складаються з двох масивів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.240, ч.1 ст.254 КК України.

03 червня 2021 року працівниками прокуратури проведено санкціонований огляд земельних ділянок поблизу с. Неданчичі, Чернігівського району, за результатами якого виявлено, опечатано та тимчасово вилучено знаряддя скоєння кримінальних правопорушень та об`єкти, які зберегли на собі сліди їх вчинення.

В ході проведення моніторингу інформації на Інтернет - сайті Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України» (https://geoinf.kiev.ua/specdozvoli/) встановлено, що у ТОВ «Агропромислова група» Дніпро СЛ», ТОВ «Атомспецбуд» - Славутич, МПП «Агромпрофірма Мрія», ТОВ ПКФ «Промкомплект», ТОВ «Оборонпромбуд» та ТОВ «Логістик Транс Лайн», будь-які спеціальні дозволи на користування корисними копалинами відсутні.

Постановою прокурора Чернігівської окружної прокуратури від 04 червня 2021 року земельні ділянки та майно, тимчасово вилучене під час огляду 03 червня 2021 року, було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (т.1, а.п.33-41).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких підстав, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, зазначеного у клопотанні слідчого, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановлення істини в кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, стороною обвинувачення було доведено, що земельні ділянки та інше вилучене під час огляду майно визнано речовими доказами, які можуть містити на собі сліди кримінально карних діянь та доказову інформацію, яка потребує експертного дослідження у даному кримінальному провадженні з метою встановлення обставин вчинення даних кримінальних правопорушень.

На підставі досліджених матеріалів, колегія суддів вважає, що оскільки спеціальна техніка є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.240 КК України, та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та з метою припинення подальших злочинних дій з використанням зазначеної техніки та земельних ділянок приходить до висновку за доцільне застосування такого способу арешту зазначеного майна, як заборона користування та розпорядження цим майном.

На даному етапі досудового розслідування слідчі дії ще тільки були розпочато, зразки залишків суміші піску, які містяться на спецтехниці, що була виявлена на місці події, ще не були відібрані, не призначено експертне дослідження, а надання дозволу на користування транспортними засобами може свідчити про їх подальше використання у незаконному видобутку піску.

Посилання апелянтів на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину є безпідставним, оскільки у даному випадку арешт накладався на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі Браво проти Італії» також, зокрема, зазначила, що доведеність факту вчинення злочину та його характеру сама по собі є метою досудового розслідування.

Доводи апелянтів щодо порушення прокурором строків звернення з клопотанням про накладення арешту на майно, згідно ст.171 КПК України, не ґрунтуються на законі, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів провадження, 03.06.2021 року (четвер) під час огляду земельних ділянок були вилучені транспортні засоби, а з клопотанням прокурор звернувся, як того вимагає ч.5 ст.171 КПК України, на наступний робочий день 04.06.2021, який був останнім робочим днем тижня, що підтверджується наявним штрихкодом на конверті відділення зв`язку (а.с.п.115).

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки такі висновки суду ґрунтуються на матеріалах, доданих до клопотання слідчого.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення, колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання про накладення арешту на майно не вбачає.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, доводи апелянтів про незаконність ухвали слідчого судді є непереконливими і не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги директора ТОВ «Логістик Транс Лайн» ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_15 в інтересах МПП Агропромишленна фірма «Мрія», адвоката ОСОБА_13 в інтересах ТОВ «ОБОРОНПРОМБУД», адвоката ОСОБА_14 в інтересах ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ПП «Орбіта-СЛ», ТОВ «Славутич трансбуд» - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2021 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4