КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1631/2021 Категорія КК: ч.2 ст.296 ,ч.1 ст.121, ч.2 ст.187 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст.296, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_6 обвинуваченого за ч.1 ст.121, ч.2 ст.296, ч.2 ст.187 КК України,-

за участю прокурора: ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 12 березня 2021 року включно.

Рішення суду обґрунтоване тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що на думку суду може негативно вплинути на розгляд даного кримінального провадження, а тому обраний відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційні скарги на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 обраний до нього раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати місце проживання у період з 22 до 06 години, заставу чи особисте зобов`язання із застосуванням засобу контролю або без такого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 обраний до нього раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною покидати місце проживання у період з 22 до 06 години, заставу чи особисте зобов`язання із застосуванням засобу контролю або без такого.

В обґрунтування зазначених вимог адвокат ОСОБА_8 зазначає, що в ухвалі суду першої інстанції, суд вказав на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, але при цьому не обґрунтувавши ці висновки будь-якими доказами.

Крім того, адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції у черговий раз уникає ретельної перевірки доводів сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, ризиків та неможливості застосування до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу. Уникає ретельної перевірки дотримання уповноваженими органами вимог ст. 207-213 КПК України під час затримання, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були затримані без ухвали слідчого судді, суду. Суд першої інстанції взагалі не надав жодної оцінки доводам захисту, зокрема в частині безпідставного затримання, відсутності обґрунтованої підозри та ризиків, взагалі не спростував доводів захисту щодо відсутності підстав продовження запобіжного заходу.

Адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі також вказує на те, що суд першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 183 КПК України взагалі не навів обставини та мотиви використання свого права не визначати розмір застави. Не наведення обґрунтованих мотивів свого рішення про не визначення розміру застави свідчить про відсутність незалежності та безсторонності суду під час постановлення оскаржуваної ухвали.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, заслухавши суддю - доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх захисника - адвоката ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 за ч.2 ст.296, ч.2 ст.187 КК України та ОСОБА_6 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.296, ч.2 ст.187 КК України, були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що тяжкість інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст.187 КК України, які відповідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання до десяти років позбавлення волі та суд першої інстанції обґрунтовано зазначив ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що на думку суду може негативно вплинути на розгляд даного кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Посилання адвоката ОСОБА_8 в апеляційних скаргах на те, що суд першої інстанції не здійснив ретельної перевірки дотримання уповноваженими органами вимог статей 207-213 КПК України під час затримання, оскільки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були затримані без ухвали слідчого судді, слід зазначити, що за наявності для того підстав, законність їх затримання повинна перевірятись судом, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги про відсутність незалежності та безсторонності суду першої інстанції є необґрунтованими і як інші доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з дотриманням вимог, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг адвокатом ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 без задоволення, а ухвали Подільського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року - без змін.

Керуючись ст. 331,404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 11 січня 2021 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 12 березня 2021 року включно - залишити без змін

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4