Справа № 562/3970/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2021 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунові Рівненської області кримінальне провадження № 0000596 та № 0000624 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Вільнюс Республіки Литва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, фізичну особу-підприємця, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, громадянки України, уродженки м.Здолбунів Рівненської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

07 жовтня 2018 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно наніс останній два удари кулаком правої руки в область лівого плеча, в результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому плечі по зовнішній поверхні в середній третині, які згідно із п.2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) та відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 160 від 11.10.2018р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як кожне окремо, так і в своїй сукупності.

Також, 07 жовтня 2018 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту з ОСОБА_7 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно нанесла останній приблизно п`ять ударів кулаком правої руки в область верхнього краю лівої брови, внаслідок чого спричинила потерпілій тілесні ушкодження у вигляді садна, розташованого на відстані 0,2 см вище від верхнього краю лівої брови та один удар кулаком лівої руки в область правого плеча, в результаті чого заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у вигляді чотирьох синців на правому плечі по зовнішній поверхні в середній третині, які згідно із п.2.3.5 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) та відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 160 від 11.10.2018р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень як кожне окремо, так і в своїй сукупності.

Дії обвинувачених кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду клопотання, в якому просять звільнити їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вину в скоєнні кримінального правопорушення визнають повністю, щиро каються у скоєному, просять закрити кримінальне провадження.

Прокурор вважає, що є правові підстави для закриття кримінального провадження та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечила щодо звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, просить притягнути ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченим їх право на заперечення щодо закриття провадження з нереабілітуючих підстав та на повний судовий розгляд справи, з`ясувавши добровільність та істинність позиції учасників кримінального провадження щодо закриття провадження у справі, вивчивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає до закриття з огляду на наступне.

Положеннями ч.4 ст.286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Розглядаючи зазначене клопотання, суд виходить із положень КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду кримінального провадження, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Строк давності - це передбачений кримінальним законом певний проміжок часу після вчинення кримінального правопорушення, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 200/4664/14-к, з системного аналізу норм процесуального законодавства вбачається, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали свою вину в інкримінованому їм кримінальному проступку, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, вчинене кримінальне правопорушення усвідомили і щиро розкаялися, не заперечують щодо закриття провадження з нереабілітуючих підстав, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. На обліку у лікаря психіатра та нарколога обвинувачені не перебувають, до кримінальної відповідальності притягаються вперше.

Підстав для застосування положень ч.2 ст.49 КК України та зупинення перебігу строків давності у суду немає, зважаючи на відсутність відповідних рішень про розшук обвинувачених, ухвалених у порядку ст.335 КПК України.
Згідно положень ст.44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності не є виправданням особи, а є відмовою держави в особі відповідного суду загальної юрисдикції від застосування заходів кримінально-правового характеру до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення.

Враховуючи, що з моменту вчинення обвинуваченими кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, минуло понад два роки, тобто закінчилися визначені пунктом 1 ч.1 ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний кримінальний проступок, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Пунктом 1 частини 2 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та витрати на залучення експерта у справі відсутні.

На підставі ст.49 КК України, керуючись ст.ст.284-286, 288 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2018 року за № 0000596 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відносно ОСОБА_4 та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2018 року за № 0000624 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відносно ОСОБА_5 закрити.

Документи кримінального провадження № 0000596 та № 0000624 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 (Семи) днів з дня її оголошення.

С у д д я