Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2020 у задоволенні скарги ОСОБА_5 в інтересах Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» (далі ФГ «Бурки В.В.») на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви від 12.05.2020, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що зміст заяви ОСОБА_5 зводиться до незгоди з ухваленим суддею Господарського суду Львівської області ОСОБА_6 рішенням від 11.07.2012 у справі № 5015/1470/12, і заява не містить відомостей, які б вказували на наявність розумних сумнівів у правосудності рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою визнати вказану бездіяльність протиправною, зобов`язати Генерального прокурора внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 12.05.2020 та визнати ФГ «Бурки В.В.» потерпілим.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, який зобов`язаний був застосувати норми Конституції України та захистити гарантовані йому права, а натомість відмовив у задоволенні скарги, посилаючись на норми КПК України, які не надають такого права. Всупереч вимогам ч.2 ст.55, ч.2 ст.56, ст.214 КПК України, як вважає заявник, слідчий суддя не врахував, що він набув статусу потерпілого з моменту подання заяви про вчинений злочин, і не послався в ухвалі на докази, які б підтверджували, що кримінальне правопорушення щодо ФГ «Бурки В.В.» вчинене не було і що працівники Офісу Генерального прокурора мали право не вносити відомості за його заявою до ЄРДР.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, пропуск якого ОСОБА_5 мотивує тим, що присутнім при оголошенні ухвали не був, її копію отримав рекомендованим листом 29.08.2020 і тоді ж ознайомився з її змістом, а тому з поважних причин не мав можливості скористатися правом на апеляційне оскарження у встановлений законом строк.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, не прибув і в апеляційній скарзі зазначив, що на бажає брати участь в апеляційному розгляді. А тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 подав 01.09.2020, тобто з пропуском встановленого законом строку. Разом з тим, участь у розгляді скарги він не брав, копія ухвали була направлена йому судом 26.08.2020, що підтверджується відбитком на конверті (а.с.72), у зв`язку з чим не довіряти його твердженням про отримання копії ухвали 29.08.2020 немає підстав. Оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 12.05.2020 ОСОБА_5 в інтересах ФГ «Бурки В.В.» поштою направив до Офісу Генерального прокурора заяву про вчинене кримінальне правопорушення, в якій, серед іншого, просив зареєструвати цю заяву про вчинене суддею Господарського суду Львівської області ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ст.375 КК України.

19.05.2020 ОСОБА_5 у такий же спосіб подав скаргу слідчому судді, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання цієї заяви, зобов`язати Генерального прокурора внести відповідні відомості до ЄРДР та визнати ФГ «Бурки В.В.» потерпілим у кримінальному провадження.

З огляду на те, що в заяві ОСОБА_5 перераховував допущені, як на його думку, суддею Господарського суду Львівської області ОСОБА_6 порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права під час розгляду позову прокурора Сокальського району Львівської області в інтересах держави в особі Поторицької сільської ради, с. Поториця Сокальського району Львівської області до Сокальської районної ради, м. Сокаль Львівської області, третя особа ФГ «Бурки В.В.» про визнання недійсними п.6 рішення сесії Сокальської районної ради № 6 від 05.03.1999 у справі № 5015/1470/12, то слідчий суддя, проаналізувавши зміст заяви про вчинене кримінальне правопорушення, дійшов висновку про відсутність у ній відомостей, які б вказували на наявність розумних сумнівів у правосудності ухваленого 11.07.2012 рішення, з яким ОСОБА_5 не погоджується, і те, що заява використовується як позапроцесуальний спосіб його оскарження.

Також слідчий суддя зауважив, що чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя, а намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя та посягання на незалежність судді, яка також гарантована Конституцією України.

Колегія суддів з таким висновком погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до вимог ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

За приписами цих норм внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, а лише з тих, які містять достатні відомості, тобто об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину і підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини). Предметом судового контролю слідчим суддею може бути лише бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання відповідної заяви чи повідомлення, які повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Однак заява не містить жодних даних про вчинення таких дій, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано не взяв до уваги доводи заявника про допущену Генеральним прокурором бездіяльність.

У заяві ОСОБА_5 посилається на неповне з`ясування суддею ОСОБА_6 обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Згідно з ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу все це є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що незгода з судовим рішенням сама по собі не може вказувати на наявність у діях судді ознак злочину, а законність та обґрунтованість судових рішень може бути предметом перевірки в апеляційному та касаційному порядку відповідно до встановленої процедури, намагання оскаржити у такий не передбачений законом спосіб судове рішення є неприпустимим і не відповідає принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою гарантованого Конституцією України принципу верховенства права.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 в інтересах Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 12 травня 2020 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3