Справа № 671/542/21
Провадження № 1-кс/671/197/2021
У Х В А Л А
16 квітня 2021 року м. Волочиськ
Старший слідчий СВ відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим в.о. начальника Теофіпольського відділу Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_7 , в якому просить:
В обґрунтування клопотання зазначив, що:
- досудовим розлідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи обраним відповідно до рішення № 1/1 першої сесії Шибенської сільської ради сьомого скликання від 24.11.2015 «Про підсумки виборів, визначення повноважень Шибенського сільського голови та реєстрацію депутатів Шибенської сільської ради» Шибенським сільським головою, відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР, здійснюючи повноваження до 03.12.2020 наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями і згідно з пунктом 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою;
- у жовтні 2020 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, Шибенський сільський голова ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, а також, що на розгляд сесії Шибенської сільської ради питання стосовно відведення земельних ділянок у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не виносилось та сесією Шибенської сільської ради у жовтні 2020 року не приймалось, перебуваючи за місцем роботи, у адміністративному приміщенні Шибенської сільської ради за адресою: вул. Шкільна, 5, с. Шибена Хмельницького району Хмельницької області, діючи умисно, вчинив службове підроблення, склавши на офіційному бланку Шибенської сільської ради самостійно із застосування комп`ютерної техніки друкований текст офіційних документів, а саме:
- у подальшому, ОСОБА_5 самостійно виготовлені бланки із текстом рішень сесії Шибенської сільської ради за номерами № 1-28/47; № 1-27/47; № 1-26/47; № 1-25/47; № 1-24/47; № 1-23/47; № 1-22/47 від 20.10.2020 особисто підписав їх від імені сільського голови та затвердив їх офіційною печаткою Шибенської сільської ради та видав невстановленим досудовим розслідуванням особам;
- також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на розтрату в інтересах третіх осіб чужого майна земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності Шибенської сільської ради, а саме:
- надалі, невстановлені слідством особи разом із іншими документами подали вказані вище рішення сесії для державної реєстрації права власності на це майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстратору Теофіпольської селищної ради, однак право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстровано, у зв`язку з накладенням арешту на земельні ділянки;
- таким чином, Шибенський сільський голова ОСОБА_5 , умисно, будучи службовою особою, зловживаючи службовим становищем, в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , вчинив всі дії, які вважав необхідними для вчинення розтрати майна Шибенської сільської ради, а саме земельних ділянок площею 18 га на суму 687 503 грн. 97 коп., але не довів свій злочинний умисел до кінця з незалежних від нього причин;
- 30.03.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України;
- згідно інформації Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області у власності ОСОБА_5 є зареєстровані транспортні засоби: трактор колісний марки «JINMA» моделі «JMT 244» 2011 року випуску д.н.з НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 12.12.2013) та трактор колісний «Т-40М» 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 27.07.2008);
- враховуючи наведене, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання з підстав, викладених у письмовому запереченні захисника ОСОБА_18 .
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_18 в судове засідання не з`явився, подавши письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, а також письмове заперечення проти клопотання про накладення арешту, де зазначив, що майно не визнано речовими доказами, а також відсутні інші передбачені законом підстави для накладення арешту.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченої санкцією ч. 5 ст. 191 КК України, а також з метою недопущення передачі чи відчуження (переоформлення) речових прав на земельну ділянку, домоволодіння та трактори належні ОСОБА_5 іншим особам у власність до набрання вироком законної сили, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Відповідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.
Відповідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, а згідно ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1