Справа № 473/999/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2021 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 04.01.2018 року та № 0000028 від 13.04.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терешківці Горохівського району Волинської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.06.2002 року Жовтневим районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 21.11.2003 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- 26.04.2005 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28.08.2014 року по відбуттю строку покарання;

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 345 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, працює КП «Водопостачання м. Вознесенська», перебуває в незареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 03.01.2018 року приблизно о 23 годині, більш точний час в судовому засіданні встановити не вдалося, у м. Вознесенську Миколаївської області ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_5 , керуючись корисливим умислом, направленим на заволодіння чужим майном, неподалік приміщення шиномонтажу, розташованого по АДРЕСА_3 , наздогнали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які йшли у напрямку вулиці Центральної, де скориставшись відсутністю перехожих громадян, здійснили напад, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , який при цьому періодично втрачав свідомість та отримав тілесні ушкодження у виді саден у тім`яній ділянці з ліва, у ділянці правої вушної раковини, у виличній ділянці з права, крововиливу на слизовій верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та тілесні ушкодження у виді рани у ділянці лоба з права, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У результаті чого, відкрито заволоділи грошовими коштами ОСОБА_10 в сумі 2600 грн., які знаходились у нагрудній кишені його куртки та мобільним телефоном ОСОБА_9 марки «MAGNUS» білого кольору вартістю 2800 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, суду пояснив, що 03.01.2018 року, у вечірній час приблизно о 21:00 22:00 год., знаходився в центрі міста Вознесенськ навпроти магазину «АТБ». Підійшовши до ларька, який розташований навпроти «АТБ» він побачив ОСОБА_12 і потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Ситуація спочатку була спокійна, була словесна перепалка ОСОБА_12 із потерпілим ОСОБА_15 , після чого вони почали штовхатися. ОСОБА_16 підійшов до них, намагався припинити сутичку. Поблизу стояв інший потерпілий ОСОБА_17 і сказав йому, що не вмішуйся нехай розбираються самі. Через деякий час штовханина припинилася і потерпілий ОСОБА_18 почав комуто телефонувати. Після чого приїхали невідомі йому чоловіки і намагалися мирним шляхом залагодити цю ситуацію. Однак, після того як невідомі чоловіки поїхали, потерпілий ОСОБА_18 сказав їм, що так не залишить цю ситуацію, що ще будуть "розбірки", після чого вони пішли. Однак, після сказаних потерпілим даних слів, він разом з ОСОБА_12 почали наздоганяти потерпілих, щоб прояснити вказану ситуацію. Наздогнавши потерпілих в них знову виникла словесна перепалка а потім і бійка. ОСОБА_16 почав наносити тілесні ушкодження ОСОБА_19 , а Вілен ОСОБА_20 . Під час бійки ОСОБА_16 зачепив кишеню на куртці в якому були кошти і відірвав його. Кошти в сумі 2600 грн., які були в кишені куртки він забрав собі. Після цього він покинув місце пригоди. З обвинуваченого ОСОБА_4 після даної події він не зустрічався. Шкоду потерпілим відшкодував повністю. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що мобільний телефон у потерпілих він не брав.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб не визнав. В судовому засіданні пояснив, що 03.01.2018 року приїхав з м. Одеси до м. Вознесенськ у 19:30 год. на електричці. На залізничному вокзалі його зустрічали дружина разом з донькою. Приїхавши він разом з дружиною і донькою попрямували до супермаркету «АТБ», щоб доїхати додому в с. Яструбинове, де вони мешкали. Прийшовши в цент міста, а саме до кіоска «Пивний сад», в якому у підвальному приміщені знаходилися ігрові автомати, він вирішив пограти в ігрові автомати. Оскільки донька була неповнолітня її не впустили до приміщення, тому дружина разом з донькою залишилися на вулиці чекати на ОСОБА_12 поки він грав в автомати. Зайшовши до приміщення, він побачив там ОСОБА_5 . Через 10-15 хв. заходить в приміщення дружина ОСОБА_21 і каже йому, щоб він вийшов на вулицю оскільки там «хана». Вийшовши на вулицю, він побачив двох чоловіків, які кричали нецензурною лайкою в бік його дружини і доньки. Дружина сказала ОСОБА_12 , що чоловік мочився на куст, вона зробила йому зауваження, на що останній почав нецензурною лайкою відповідати дружині. Після того, як дружина йому поскаржилася ОСОБА_12 надавав стусанів одному із потерпілих. Через деякий проміжок часу підійшов до нього ОСОБА_16 і запитав, що тут сталося. В цей час ОСОБА_22 відійшли в сторону і почали йти і обурюватись тим, що ОСОБА_23 надавав їм стусанів. В цей час ОСОБА_23 починає наздоганяти ОСОБА_22 і бити їх. Мотива пограбувати ОСОБА_22 в нього не було.
Разом з тим, не дивлячись на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 та не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що передбачено ч. 2 ст. 187 КК України, вина обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 02 або 03 січня 2018 року точну дату не пам`ятає приїхав до свого брата ОСОБА_24 в гості у м. Вознесенськ. Посидівши за столом, він попрохав брата позичити йому кошти в сумі 100 доларів, брат дав йому 100 доларів та запропонував провести його до таксі. Прийшовши до супермаркету «АТБ» в м. Вознесенську зазвичай там стоять таксисти, однак на той час таксистів не було. Вони підійшли до кіоску, який розташований через дорогу навпроти супермаркету «АТБ» сиділи пили кофе, в цей час до них підійшов ОСОБА_23 попросив сигарету та почав провокувати ОСОБА_24 на конфлікт. ОСОБА_18 зателефонував своєму знайомому, щоб він під`їхав та допоміг вирішити конфлікт. Після цього вони разом з ОСОБА_25 перейшли на інший бік дороги, де до них на автомобілі під`їхав син товариша на ім`я ОСОБА_26 , та після кілька хвилинної розмови конфлікт ОСОБА_24 та ОСОБА_27 припинився. Після чого потерпілий ОСОБА_10 разом з потерпілим ОСОБА_9 вирішили піти до стоянки таксистів та перейшли на інший бік вулиці, звернувши в провулок, де розташований базар. Пройшовши кілька метрів потерпілий ОСОБА_10 відчув сильний удар у скроню, після чого втратив свідомість на 7-8 секунд. Прийшовши до тями він відчув, як з кишені його куртки були витягнуті грошові кошти. Хто наносив йому удари він не бачив, оскільки удар було нанесено зі спини потерпілого. Однак потерпілий впевнений, що після того як він прийшов до тями, бачив саме обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які від них відходили в іншому напрямку;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що точної дати не пам`ятає, однак це був січень 2018 р., до нього в гості приїхав ОСОБА_28 . Вони посиділи за столом повечеряли. Ближче до вечора ОСОБА_29 почав збиратися додому та попросив позичити йому 100 доларів. ОСОБА_18 дав йому 100 доларів та запропонував йому провести його до таксі. Дорогою ОСОБА_18 запропонував зайти до його кума та поміняти 100 доларів, вони зайшли до кума та поміняли 100 доларів на гривні. Після чого вони пішли до кіоску, який розташований через дорогу від супермаркету «АТБ». Вони взяли каву і сиділи розмовляли, в цей час до них підійшов ОСОБА_23 попросив сигарету, він дав йому сигарету. Після чого ОСОБА_23 почав встрявати в розмову, на що ОСОБА_18 зробив йому зауваження. ОСОБА_17 пішов купив собі пляшку пива, а ОСОБА_23 в цей час стояв біля нього. Після того як ОСОБА_29 повернувся, ОСОБА_23 почав провокувати ОСОБА_24 на конфлікт. Щоб припинити конфлікт він зателефонував знайомому товаришу, і через декілька хвилин приїхав син товариша ОСОБА_26 та намагався заспокоїти ОСОБА_30 . Після того як його товариш поїхав геть, вони вважали, що конфлікт було залагоджено та пішли на стоянку таксі. Десь біля стоматології він почув тупіт, повернувся та помітив ОСОБА_5 який наносив удар ОСОБА_10 , а потім хтось сильно вдарив його зі спини в область голови, в результаті чого він упав на землю. При цьому хто саме його вдарив він не бачив, однак впавши на землю він побачив ОСОБА_4 , який наносив йому удари ногами по голові, а ОСОБА_5 в цей час знаходився біля ОСОБА_10 . Від нанесених ударів він на декілька секунд втратив свідомість, а прийшовши до тями виявив відсутність мобільного телефону марки «Magnus», у ОСОБА_10 були відсутні гроші, які він дав йому до цього. Підвівшись, вони разом з братом пішли до відділку поліції, де повідомили про злочин. Викрадений мобільний телефон йому через кілька тижнів повернули працівники поліції, який він в подальшому, під час проходження військової служби, зламав та втративу. Матеріальна та моральна шкода йому повністю була відшкодована ОСОБА_5 ;
-показами свідка ОСОБА_31 , який в судовому засіданні пояснив, що працює таксистом в м. Вознесенськ. В січні 2018 року в вечірній час стояв на своєму автомобілі на стоянці в м. Вознесенську, його покликав знайомий таксист та повідомив, що його знайомий клієнт продає телефон. Зійшовшись з обвинуваченим ОСОБА_4 на сумі, він віддав останньому гроші в сумі 500 грн., а ОСОБА_4 віддав йому телефон білого кольору, марку якого він не пам`ятає, на заставці телефону була жінка ромської національності. Куплений у обвинуваченого ОСОБА_4 телефон він привіз додому та увімкнув через декілька днів. Пізніше телефон взяла до школи його донька, а після цього до нього додому приїхали працівники поліції та вилучили телефон;

-показами свідка ОСОБА_32 , який пояснив, що працює таксистом в м. Вознесенськ, обвинуваченого ОСОБА_4 він знає, останній є його постійним клієнтом. Точну дату, місяць рік він не пам`ятає, але підтверджує всі обставини згідно протоколу, на стоянці до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_4 та запропонував купити в нього за 400 грн. телефон білого кольору, невідомої марки. Терміновий продаж телефону ОСОБА_4 пояснював тим, що не має коштів, щоб доїхати додому. При цьому ОСОБА_4 запевняв, що телефон не крадений. Не зійшовшись в ціні, він покликав свого знайомого таксиста ОСОБА_31 , який і купив в обвинуваченого ОСОБА_4 телефон;

- показами свідка ОСОБА_33 , яка пояснила, що працює оператором ігрових автоматів «Космолот» в м. Вознесенськ. Взимку 2018 року, точну дату вона не пам`ятає, була на роботі в ігровому закладі, коли пограти на ігрових автоматах разом із співмешканкою прийшов ОСОБА_4 , якого вона дуже добре знає, оскільки він часто грає в ігровому закладі, де вона працює. Погравши на ігрових автоматах ОСОБА_4 вийшов на двір. Через декілька хвилин вона разом з іншими дівчатами також вийшли на поріг грального закладу щоб покурити. Через кілька метрів від них, біля ларька, стояли ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ще якісь особи, обличчя яких вона не бачила. По діях, які там відбувались вона зрозуміла, що між обвинуваченими та іншими особами відбувається якийсь конфлікт. Викуривши цигарку свідок зайшла до приміщення грального закладу, де через деякий час до приміщення зайшла співмешканка ОСОБА_4 і повідомила, що там відбувається бійка та в неї на столі залишила телефон, при цьому сказавши: «Хай полежить, бо він розіб`є його», а через 15 хвилин повернулась та забрала телефон. ОСОБА_33 також пояснила, що безпосередньо свідком бійки не була, марку телефону вона не пам`ятає та кому належить телефон вона не знає, однак зазначила, що у обвинуваченого ОСОБА_4 такого телефону раніше не бачила;

- показами свідка ОСОБА_34 , яка суду пояснила, що проходила практику в Вознесенському ВП. Під час проходження практики брала участь в проведенні слідчого експерименту, однак не пам`ятає чи брала участь в проведенні слідчого експерименту в цьому провадженні. Підтвердила, що підписи на протоколі проведення слідчого експерименту її однак не пам`ятає цю подію;

- показаннями свідка ОСОБА_35 , який суду пояснив, що в 2018 році проходив практику в Вознесенському ВП та був присутнім як потерпілі по фотокарточкам впізнавали обвинувачених. Період проходження практики він не пам`ятає. Де саме проходило впізнання по фотокарточкам він не пам`ятає. Не пам`ятає чи його записували в журналі обліку. Вказав, що в боксі сидить особа, яку впізнавали потерпілі по фото карточкам. Підтвердив, що підписи на протоколі пред`явлення особи для впізнання його;

- показами свідка ОСОБА_36 , який суду пояснив, що проходив практику в 2018 році в Вознесенському ВП. Був присутнім на слідчій дії а саме, під час пред`явлення особи для впізнання. Не пам`ятає чи приймав участь у інших слідчих діях. Підтвердив, що підписи на протоколі пред`явлення особи для впізнання та протоколі огляду телефону його;

- протоколом огляду місця події від 04.01.2018 року та фото таблицями до нього, який проводився в присутності двох понятих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , яким встановлено, що територія вулиці Чубчика розташована в м. Вознесенську в районі Вознесенського центрального ринку. На даній вулиці під №4 знаходиться приміщення шино монтажу від якого в бік вулиці Центральної розміщені торгівельні магазини. Частина вулиці Чубчика, а саме проїжджа дорога на момент огляду освітлення не має. З лівого боку до даної вулиці відносно вул.. Київської прилягає територія Вознесенського центрального ринку. З правого боку вулиці в районі вказаного шиномонтажу знаходиться парк ім.. Шевченка до якої прилягає огороджена територія православного церковного храму. Крім того, до вул.. Чубчика з одного боку прилягає вул.. Київська, через яку проходить траса Р-06 «Ульянівка Миколаїв». За рогом вул. Чубчика в бік м. Миколаєва знаходяться торгівельні точки серед яких наявний торгівельний кіоск за адресою: АДРЕСА_4 , який на момент огляду працював. Під час ОМП нічого не виявлено та нічого не вилучалося; (том 3 ст. 52-55)

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04.01.2018 року, дана заява прийнята від ОСОБА_9 з якої вбачається, що 03.01.2018 року приблизно о 23:00 год. в м. Вознесенську на вул.. Чубчика, в районі Вознесенського центрального ринку, двоє невідомих осіб чоловічої статті із застосуванням насильства, що виразилось у нанесенні ударів руками і ногами по різним частинам тіла відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 2600 грн. та мобільним телефоном марки «MAGNUS» білого кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 2800 грн.; (том 3 ст. 56)

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 09.01.2018 року, дана заява прийнята від ОСОБА_10 з якої вбачається, що 03.01.2018 року приблизно о 23:00 год. в м. Вознесенську на вул.. Чубчика, в районі Вознесенського центрального ринку, двоє невідомих осіб чоловічої статті із застосуванням насильства, що виразилось у нанесенні ударів руками по різним частинам тіла відкрито заволоділи грошовими коштами в сумі 2600 грн.; (том 3 ст. 57)

- рапортом інспектора Головного управління національної поліції в Миколаївській області Опойко, який доповів, що 04.01.2018 отримав заяву від ОСОБА_9 про вчинення грабежу відносно останнього, який 04.01.2018 р. було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області під №118 уповноваженим працівником ЧЧ Солощук; (том. 3 ст. 58)

- фотознімками характеристики телефону «MAGNUS»; ( том 3 ст. 59-60)

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 9 від 09.01.2018 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлено рани в ділянці лоба справа, садна в тім`яній ділянці з ліва, в ділянці правої вушної раковини, в виличній ділянці справа, крововиливи на слизовій верхньої губи. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень 03.01.2018 року біля 21:00-22:00 год. Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, п. 2.3.3., рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно п. 2.3.5. садна та крововиливи відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару (ударів) руками, ногами чи іншими предметами. Виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень найбільш вірогідно нападаючий та постраждалий знаходились обличчям один до одного в момент спричинення тілесних ушкоджень (том 3 ст. 61-62);

- постановою про призначення судово медичної експертизи від 04.01.2018 року якою ОСОБА_9 призначено судово медичну експертизу, до проведення якої залучено експертів Вознесенського бюро СМЕ в Миколаївській області; (том 5 ст. 183)

- протоколом та довідкою для пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 28.03.2018 р., згідно яких потерпілий ОСОБА_10 в присутності двох понятих: ОСОБА_35 та ОСОБА_34 впізнав особу під №1, на якій зображений ОСОБА_4 , який вчинив на них з братом напад та спричинив тілесні ушкодження за сукупністю рис обличчя, ромською національністю, зовнішнім виглядом; (том 3 ст. 63-65)
- протоколом та довідкою пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 09.01.2018 р., згідно яких потерпілий ОСОБА_9 в присутності двох понятих: ОСОБА_39 та ОСОБА_40 впізнав особу під №1, на якій зображений ОСОБА_4 , який 03.01.2018 року заволодів мобільним телефоном та грошовими коштами; ( том. 3 ст. 73-74)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2018 року та фото таблицями до протоколу огляду, який проводився в присутності двох понятих: ОСОБА_35 та ОСОБА_34 за участю підозрюваного ОСОБА_5 , яким встановлено, що місце проведення слідчого експерименту є кіоск, а саме територія біля кіоску, що розташований біля магазину «Вера» біля центрального ринку м. Вознесенськ. Підозрюваний ОСОБА_5 вказує, що в даному місці перебували його знайомі на ім`я ОСОБА_12 з ним була жінка також ромської національності, два чоловіки (потерпілі). ОСОБА_5 вказує, що в результаті розмови між чоловіками невідома жінка зникла з його поля зору. Між ОСОБА_12 та потерпілими виник конфлікт. Вілен сперечався з чоловіком старшого віку та відійшов до магазину де продають взуття. Розборонивши ОСОБА_5 разом з молодшим за віком чоловіком, оскільки ОСОБА_12 спричинив тілесні ушкодження невідомому чоловіку старшого віку руками в область голови, тулубу верхньої частини, повалив на землю та продовжував бити ногами. Після того як припинилась бійка потерпілі (два невідомих чоловіки) пішли в бік вул.. Чубчика м. Вознесенськ. Вілен пішов за ними. Я пішов за ОСОБА_12 в той самий бік. Наздогнали ми їх (два невідомих чоловіка) біля стоматології по вул.. Короленко. Вілен забрав гроші в якій сумі я не знаю. Тут закінчилась суперечка. Ми всі розійшлись геть; (том 3 ст. 79-87)
- протоколом та довідкою пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 11.01.2018 р., згідно яких потерпілий ОСОБА_9 в присутності двох понятих: ОСОБА_41 та ОСОБА_36 впізнав особу під №2, на якій зображений ОСОБА_5 , який 03.01.2018 року заволодів мобільним телефоном та грошовими коштами; ( том. 3 ст. 75-76)
- протоколом та довідкою пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 12.01.2018 р., згідно яких потерпілий ОСОБА_10 в присутності двох понятих: ОСОБА_36 та ОСОБА_42 впізнав особу під №2, на якій зображений ОСОБА_5 , який 03.01.2018 року заволодів грошовими коштами та мобільним телефоном; (том. 3 ст. 68-69)
- постановою про призначення судово психіатричної експертизи від 16.02.2018 року, якою слідчим Вознесенського ВП ГУНП майором поліції ОСОБА_43 призначено ОСОБА_4 судову психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам МОПЛ- №1; (том 5 ст. 184)

- висновком судово психіатричного експерта №85 від 20.03.2018 року, згідно якого ОСОБА_4 страждає психічним розладом легкою розумовою відсталістю з емоційно вольовою нестійкістю. У період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує; (том 3 ст. 101-105)

- протоколом огляду від 12.01.2018 року, згоду на проведення огляду житла або іншого володіння, предметів, речей, документів та транспортного засобу надав ОСОБА_31 , проведеним оглядом встановлено: що місцем події являється службовий кабінет №31, який розташований у приміщенні Вознесенського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, що розташований за адресою: м. Вознесенськ, вул.. Київська, 24, де ОСОБА_31 добровільно надав для огляду та подальшого вилучення мобільний телефон «MAGNUS» та пояснив, що купив даний телефон 07.01.2018 у вечірній час у м. Вознесенську на автомобільній стоянці для таксі біля центрального ринку по вул.. Центральній у невстановленого чоловіка за 500 грн. Корпус наданого для огляду телефону білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . В журналі здійснених телефонних дзвінків мобільного телефону наявні: - 04.01.18 о 09:45 год. вихідний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_3 , тривалістю розмови 3 сек.; - 04.01.2018 о 22:20 год. вихідний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_4 тривалістю розмови 2 хв. 48 сек., 04.01.2018 о 22:34 год. вхідний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_4 , тривалість розмови 12 секунд; 04.01.2018 о 23:13 год. вихідний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_4 , тривалість розмови 25 секунд; - 05.01.2018 о 02:38 год. вхідний дзвінок з абонентського номеру НОМЕР_5 ,тривалість розмови 54 секунди. Наданий для огляду телефон вилучено до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області; (том 3 ст. 89)

Оцінивши зазначені вище та досліджені в судовому засіданні докази, які на переконання суду є належними, допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винні у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб та їх дії вірно і обґрунтовано кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні погрози вбивством, насильством та знищенням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» - прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» - на прокуратуру покладаються функції, зокрема: підтримання публічного (державного) обвинувачення в суді.

Пунктом 19 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурором органу прокуратури є прокурор місцевої прокуратури.

Незалежність прокурора відповідно до вимог п. 3, 7 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» забезпечується: забороною незаконного впливу, тиску чи втручання у здійснення повноважень прокурора; визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки прокурора, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту.

Так, наказом прокурора Миколаївської області № 144к від 04.04.2017 ОСОБА_11 призначений на посаду прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області. Відповідно до наказу керівника Вознесенської місцевої прокуратури № 100 від 01.11.2017 до службових обов`язків прокурора ОСОБА_11 входить, у тому числі, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, підтримання державного обвинувачення; участі у розгляді судом клопотань про взяття під варту, продовження строків тримання під вартою, проведення слідчих дій. Таким чином, ОСОБА_11 є службовою особою органів прокуратури Миколаївської області, структурним підрозділом якої є Вознесенська місцева прокуратура.

12.04.2018 року проводилось підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, у якому вирішувалось питання, зокрема, про продовження застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за клопотанням прокурора Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 .

Після заслуховування сторін вказаного кримінального провадження суддя видалився до нарадчої кімнати. Вийшовши з нарадчої кімнати, суддею було оголошено ухвалу про продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яка оскарженню не підлягає.

Після оголошення вказаної ухвали та закриття судового засідання 12.04.2018 о 13:17 год. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в залі судових засідань Веселинівського районного суду Миколаївської області, обурився прийнятим рішенням та звинуватив прокурора ОСОБА_11 у безпідставному намаганні будь-якими способами позбавити його волі, у тому числі і шляхом скерування до суду клопотання про продовження строку застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його підтримання у судовому засіданні.

Обурення ОСОБА_4 супроводжувались ненормативною лексикою та погрозами вбивством, застосуванням насильства стосовно прокурора ОСОБА_11 та його близьких родичів, а також знищенням їх майна. Вказані дії ОСОБА_4 погрожував реалізувати після звільнення з місць позбавлення волі або за допомогою своїх знайомих. Всі висловлювання ОСОБА_4 були спрямовані на адресу прокурора ОСОБА_11 , як службової особи органів прокурори, який виконував свої службові обов`язки та приймав участь у судовому засіданні, як державний обвинувач у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені погрози вбивством, насильством та знищенням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків визнав частково. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що висловлювався в адресу ОСОБА_11 нецензурною лексикою, наговорив багато зайвого. Разом з тим, пояснив, що говорив це в стані сильного психічного розладу, був дуже знервований прийнятим рішенням про продовження строку тримання під вартою, однак не мав на меті наміру реалізувати погрози. Щиро розкаявся у вчиненому.

Ставити під сумнів достовірність та об`єктивність показань обвинуваченого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні частково підтвердив свою вину у вчинені погрози вбивством, насильством та знищенням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, у суду немає підстав. Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_4 цілком підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що є працівником прокуратури та забезпечував нагляд у кримінальному проваджені за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 12.04.2018 року відбувалось підготовче судове засідання в даному кримінальному провадженні, під час якого він подав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , що дуже обурило обвинуваченого ОСОБА_4 . Після того, як суддя ОСОБА_1 проголосив ухвалу, якою було задоволено клопотання, вийшов з зали судового засідання ОСОБА_23 почав вести себе неадекватно та почав висловлюватися ненормативною лексикою, погрожувати йому та його родичам фізичною розправою. Його погрози він сприймав реально, оскільки ОСОБА_23 раніше судимий за злочини проти життя;

- показами свідка ОСОБА_44 , яка пояснила, що приймала участь в судовому засіданні як секретар судового засідання та була свідком даних подій. Після проголошення суддею ОСОБА_1 ухвали, якою було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою вона закрила журнал судового засідання. В залі залишалися прокурор, обвинувачений ОСОБА_23 та конвой. Прийняте рішення судді обурило ОСОБА_27 він почав висловлюватися ненормативною лексикою до ОСОБА_45 , погрожувати здоров`ю йому та його сім`ї. Погрози ОСОБА_27 вона сприйняла всерйоз. Погроз щодо майна не було. Конфлікт припинився після того, як конвой втрутився та видалив ОСОБА_27 з зали судового засідання;

- показаннями свідка ОСОБА_46 , який пояснив, що 12.04.2018 р. був конвоїром та привіз обвинуваченого ОСОБА_4 в Веселинівський районний суд, де того дня розглядалось клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Після того, як суддя зачитав ухвалу та вийшов із зали судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 , обурившись прийнятим рішенням став дуже агресивний і знервований та почав висловлювати погрози у вигляді нанесення різних тілесних ушкоджень прокурору ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_4 кричав, що знає де живе прокурор ОСОБА_11 та після звільнення з місць позбавлення волі вчинить фізичну розправу відносно останнього. Висловлювання погроз відбувалось близько 5 хв., після чого прокурор ОСОБА_47 вийшов із зали судового засідання, а ОСОБА_4 після втручання конвою припинив свої протиправні дії;

- показаннями свідка ОСОБА_48 , який пояснив, що був конвоїром та привіз обвинуваченого ОСОБА_4 в Веселинівський районний суд, де того дня відносно обвинуваченого розглядалось клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Після судового засідання ОСОБА_4 став дуже агресивним та почав висловлювати погрози життю та здоров`ю прокурора ОСОБА_11 . Обвинувачений ОСОБА_4 сказав, що коли звільниться з місць позбавлення волі, знайде прокурора ОСОБА_11 та здійснить відносно нього фізичну розправу;

- наказом прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_49 № 244-К від 11.04.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_11 з 14.04.2017 року призначено на посаду прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області; (том. 3 ст. 125)

- наказом керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області радника юстиції ОСОБА_50 № 24 від 16.04.2018 року «Про розподіл обов`язків між керівництвом та оперативними працівниками Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області» згідно якого на прокурора ОСОБА_11 покладено обов`язки, у тому числі, здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, підтримання державного обвинувачення, участь у розгляді судом клопотань про взяття під варту та продовження строків тримання під вартою; (том. 3 ст. 126-145)

- протоколом судового засідання від 12.04.2018 року з розгляду кримінального провадження № 473/999/18 за обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187 КК України, згідно якого прокурор ОСОБА_11 приймав участь у розгляді даного кримінального провадження; (том. 3 ст. 146-148)

За таких обставин вина ОСОБА_4 у вчинені погрози вбивством, насильством та знищенням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язківдоведена і він підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 345 КК України.

При призначенні покарання для обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинив злочини, який відноситься до злочинів нетяжкого та тяжкого злочину.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 345 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України, згідно зі ст. 66 КК України, в судовому засіданні не встановленні.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Згідно досудової доповіді органу пробації, складеної відносно ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 85 від 20.03.2018 року ОСОБА_4 страждає психічним розладом-легкою розумовою відсталістю з емоційно-вольовою нестійкістю. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував факт проведення судово-психіатричної експертизи. Запевняв, що експерти з ним не спілкувались та заперечував правильність зробленого ними висновку.
Разом з тим, допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_51 пояснила, що ОСОБА_4 був доставлений конвоєм в Миколаївську обласну психіатричну лікарню № 1 для проведення судово-психіатричної експертизи. Судово-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_4 була проведена комісією в складі трьох експертів. Крім неї, як лікаря-доповідача, до складу комісії входили: голова комісії ОСОБА_52 та член комісії ОСОБА_53 . Перед проведенням експертизи була оглянута документація, яка надійшла для проведення експертизи, особу ОСОБА_4 було встановлено за документами, що містились в матеріалах кримінального провадження. При проведенні експертизи експерти спілкувались з ОСОБА_4 , а також були досліджені медичні документи ОСОБА_4 . За результатами судово-психіатричної експертизи трьома експертами був зроблений висновок про те, що ОСОБА_4 міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння. Крім того, також зазначила, що висновок судово-психіатричної експертизи містить технічну помилку в написані дати народження ОСОБА_4 , а саме - замість вірного 14.08.1983 року було зазначено 11.08.1983 року.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є осудним, оскільки під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому підстави в застосуванні до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру відсутні.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання про неможливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та необхідність призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі, що є справедливим і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до тяжкого злочину.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не виявленні.
Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що він за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, повністю відшкодував шкоду потерпілим. Має на утриманні пристарілу хвору матір. Згідно досудової доповіді органу пробації, складеної відносно ОСОБА_5 ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у томі числі для окремих осіб.
Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Також, згідно ч. 2 зазначеної статті на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи позитивні відомості про особу ОСОБА_5 , ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України та визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.
Разом з тим, за положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, належать до тяжкого злочину, вчинив злочин вперше, за місцем проживання характеризується посередньо, визнав свою вину та висловив щире каяття, добровільно відшкодував шкоду потерпілим. Зазначені відомості про особу обвинуваченого є позитивними.
З врахуванням вказаних обставин, виходячи із особливостей і обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , зважаючи на його особу, суд переконаний, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому відносно нього доцільно застосувати ст. 75 КК України, на підставі якої звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання і покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06.08.2020 року апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 задоволено частково, вирок від 12.02.2020 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурором не подавалася апеляційна скарга в частині скасування вироку відносно ОСОБА_5 та потерпілими взагалі не подавали апеляційні скарги.

Виходячи з наведеного суд не вправі застосовувати більш тяжке покарання ніж покарання застосоване за попереднім вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 12.02.2020 року.

Потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 цивільні позови не заявлялися.
У кримінальному провадженні судових витрат не має.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Ухвалою слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.01.2018 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 326, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 345 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна;
-за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 31.01.2018 рокуроку, тобто з дня фактичного затримання.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Встановити ОСОБА_5 іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ - мобільний телефон білого кольору марки «Magnus», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , вважати таким, що переданий законному власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіОСОБА_1