Справа № 192/108/19
Провадження № 1-кп/192/65/21
В И Р О К
Іменем України

"31" травня 2021 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне, кримінальне провадження № 0000750 від 05.12.2018 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22 грудня 1992 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.140, ст.17, ст.42, ч.3 ст.140 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнений: 07 жовтня 1994 року по відбуттю строку покарання;

24 травня 1995 року Ленінським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.140 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений: 10 квітня 1998 року по відбуттю строку покарання;

28 липня 2004 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.15 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

30 вересня 2004 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, 395, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання по вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2004 року та остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнений: 27 жовтня 2004 року по відбуттю строку покарання;

17 листопада 2008 року Бердянським міським судом Запорізької області за ч.2 ст. 185, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

22 січня 2009 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання по вироку Бердянського міського суду Запорізької області від 17 листопада 2008 року та визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 16 днів;

13 листопада 2012 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений: 07 серпня 2014 року по відбуттю строку покарання;

05 серпня 2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнений:01 грудня 2017 року, встановлено адміністративний нагляд за ОСОБА_3 ;

29 листопада 2018 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців,

09 квітня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.. 395 КК України до 2 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання за сукупністю злочинів приєднано частково покарання, призначене за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 1 рік 7 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Правобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 (подав заяву про розгляд справи без його участі із застосуванням ст. 349 КПК України), -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи непогашену судимість за вчинення корисливого злочину передбаченого ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та 25 листопада 2018 року близько 02 години 20 хвилин маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, прийшов до неогородженої території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 та впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою цеглини розбив віконне скло та проник до приміщення житлового будинку розташованого на території вищевказаного подвір`я, звідки викрав електричну кавоварку Gorenje моделі ЕСМ300W вартістю 730 гривень 88 копійок та манікюрний набір вартістю 116 гривень 21 копійка, а всього на загальну суму 847 гривень 09 копійок, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на зазначену суму, після чого ОСОБА_3 з викраденим з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що дійсно зимою 2018 року вчинив крадіжку кавоварки та манікюрного набору шляхом проникнення в будинок в селі Кам`яне Солонянського району Дніпропетровської області. Пояснив, що на той час йому були потрібні гроші. Провину усвідомив, став на шлях виправлення, просив суворо не карати.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечував щодо того щоб допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та вважав зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.
З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому сторонам кримінального провадження роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в суді.
Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжки) поєднаної з проникненням у житло.
При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідом не являється, обвинувачений тривалий час уникав явки до суду та оголошувався судом у розшук.
Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, те, що він вину визнав, має намір дотримуватись законослухняної поведінки, тому суд вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, згідно ст. 66 КК України, та активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих покарання обставин, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Керуючись принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги обставини справи, досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченогоз урахуванням наявності обставини справи, яка пом`якшує покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, призначення більш м`якого виду покарання передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України суд не знаходить підстав. Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідно до ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Оскільки під час підготовчого провадження, як і в подальшому під час розгляду справи, клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило та такий не застосовувався, відсутні підстави для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.370, 371, 374, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Речові докази: електричну кавоварку Gorenje моделі ЕСМ300W та манікюрний набір в шкіряному футлярі - залишити у потерпілого ОСОБА_5 за належністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили та фактичного звернення його до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням положень ч.2 ст.394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1