Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Луцького міськрайонного суду:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2010 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, 07 квітня 2016 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання:

за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 до відбуття визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 8 (вісім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 27 квітня 2021 року, тобто з дня постановлення вироку, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання термін його попереднього ув`язнення, період з дня його затримання, тобто з 22 липня 2018 року по 22 травня 2021 року включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_7 залишено попередній у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2021 року включно, по закінченню якого негайно звільнити його з - під варти.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, інвалід 2 групи, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року більш суворим за новим вироком, остаточно ОСОБА_8 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховано ОСОБА_8 частково відбуте покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 жовтня 2018 року відповідно вимог ст.72 КК України.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 27 квітня 2021 року, тобто з дня постановлення вироку, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання термін його попереднього ув`язнення, період з дня його затримання, тобто з 22 липня 2018 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

У порядку ст.100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів.

Стягнено з ОСОБА_7 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення балістичної експертизи в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн.

Згідно з вироком суду обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 21 липня 2018 року, близько 22 години, діючи за попередньою змовою в групі із ОСОБА_7 , знаходячись на третьому поверсі третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , повторно, діючи умисно, керуючись корисливими мотивами та метою відкритого викрадення чужого майна, застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , яке виразилось у нанесенні ОСОБА_8 декількох ударів кулаками рук та ніг по голові та тулубу ОСОБА_11 та нанесенні ОСОБА_7 потерпілому одного удару ногою в ділянку грудної клітини зліва, після чого ОСОБА_8 відкрито викрав із кишені штанів потерпілого гаманець, який матеріальної цінності для останнього не становить, в якому знаходились грошові кошти в сумі 850 гривень, чим спричинили ОСОБА_11 майнової шкоди на вказану суму. Згідно висновку експерта № 562 від 27 серпня 2018 року ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забійних саден м`яких тканин обличчя, гематоми навколо лівого ока, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин провадження, доведеності його винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував його незадовільний стан здоров`я, а також пом`якшуючих обставин, які мають місце в цьому провадженні сприянню розкриттю злочину. З огляду на це, просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши призначене покарання.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 ; прокурора, яка вважає скаргу сторони захисту безпідставною та просила відмовити у її задоволенні, а вирок суду залишити без змін; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 задоволенню не підлягає з таких підстав.
За положеннями, які містяться у ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд апеляційної інстанції відповідно до норм ч.1 ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, захисник ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Проте, такі її твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.
Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і дані про його особу. При цьому, судом наведено переконливі доводи про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що вчинений ним злочин, згідно із ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу, зокрема те, що він двічі стаціонарно лікувався у ВОПЛ №1 м. Луцька з діагнозом «Легка розумова відсталість з поведінковими розладами», висновок судово-психіатричного експерта № 232 від 30 серпня 2018 року щодо нього, задовільну характеристику ОСОБА_8 по місцю проживання, дані про неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності та вчинення нових злочинів через незначні проміжки часу після звільнення з місць позбавлення волі, думку потерпілого ОСОБА_11 , який просив суворо покарати обвинуваченого.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців та на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення як ним самим так і іншими особами нових злочинів та не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 .

Вірно також суд першої інстанції зарахував обвинуваченому до строку покарання, строк його попереднього ув`язнення за положеннями ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року.

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання, з мотивів наведених апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , апеляційний суд не знаходить.

При цьому, усі доводи сторони захисту щодо неврахування судом стану здоров`я обвинуваченого та пом`якшуючих обставин справи, що на його думку й призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.
Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 на підставі п.1 ч.1 ст.407 КПК України слід залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а обвинуваченому, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді