Справа № 466/2612/21
У Х В А Л А

іменем України
«29» квітня 2021 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язання про повернення даного автомобіля,

у с т а н о в и в:

26 березня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2020 на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язати слідчого відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області (раніше Шевченківсвький ВП ГУ НП у Львівській області) ОСОБА_5 повернути їй даний автомобіль.

В обгрунтування клопотання зіслалася на те, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 .

Власником даного автомобіля вона стала на підставі належно укладеного правочину, що підтверджується реєстраційним документом на транспортний засіб, а тому вона є добросовісним набувачем.

На даний час автомобіль безпричинно перебуває в чужому незаконному володінні вже п`ять місяців. За цей час працівники поліції мали можливість провести всі необхідні слідчі дії та повернути майно власнику. Однак, її автомобіль досі незаконно перебуває на території штраф майданчику, що по вул. Конюшинній, 13 у м. Львові.

Враховуючи ту обставину, що даний автомобіль було вилучено давно, а також те, що територія штраф майданчику не пристосована для зберігання транспортних засобів, а тому належний їй автомобіль підлягає поверненню їй як законному власнику.

Вказаний автомобіль необхідний їй, ОСОБА_3 , у повсякденній життєдіяльності, перевезенні батьків, рідних людей похилого віку.

Вважає, що сам арешт на автомобіль було накладено необґрунтовано, оскільки ні вона не має жодного стосунку до будь яких фактів крадіжок, угону автомобіля, тим більше, що правова кваліфікація, за якою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не відноситься до особливо тяжких злочинів, а санкція статті не передбачає конфіскації.

У вказаному кримінальному провадженні вона не є підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально правового характеру у вигляді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене просить постановити ухвалу, якою скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 24.11.2020 на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , та зобов`язати слідчого ОСОБА_8 повернути їй даний автомобіль.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав з підстав, які викладені у ній та просив скаргу задовольнити. Додатково пояснив, що ОСОБА_6 продав ОСОБА_9 автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_2 . Однак, дану угоду було оформлено у вигляді оформлення генеральної довіреності. Згодом ОСОБА_6 вирішив, що сума за автомобіль, яку йому заплатив ОСОБА_9 , замала. Відтак, він вирішив скасувати довіреність, яка була видана на ім`я ОСОБА_9 . Однак, на час скасування довіреності ОСОБА_9 вже продав автомобіль ОСОБА_10 , а останній у сервісному центрі зареєстрував автомобіль на свою доньку - ОСОБА_3 . Вважає, що його довірителька є добросовісним набувачем автомобіля.

Слідча слідчого відділу поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у слідчому відділі поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002334 від 06.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Відтак, просить відмовити у задоволенні скарги.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні скарги та додатково пояснила, що ОСОБА_6 не мав наміру продавати автомобіль марки «Тойота Яріс», а лише видав довіреність ОСОБА_9 . ОСОБА_6 скасував вказану довіреність 22 червня 2020 року. Жодних коштів від ОСОБА_9 за автомобіль її довіритель не отримував. 07 травня 2020 року ОСОБА_9 здійснив передоручення своїх повноважень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а 23 жовтня 2020 року власником автомобіля стала ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_7 , з`ясувавши обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2020 року ОСОБА_6 видав ОСОБА_9 довіреність, якою уповноважив останнього представляти його інтереси, як власника транспортного засобу, при отриманні, експлуатації та розпорядженні (продажу, обміні, передачі в оренду чи позичку, за ціну і на умовах на власний розсуд), а у випадку необхідності зняти з обліку в органах Національної поліції України (Сервісних центрах МВС, Державтоінспекції), належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 21.03.2019, ТСЦ 4641, автомобіля марки «Тойота Яріс», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , а також на період дії цієї довіреності керувати цим автомобілем на території України та за її межами.

07 травня 2020 року ОСОБА_9 здійснив передоручення своїх повноважень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , якою уповноважив останніх представляти інтереси власника у будь яких установах, організаціях та підприємствах незалежно від їх організаційної форми та підпорядкованості з питань, які будуть стосуватися розпорядження (у межах, що допускаються чинним цивільним законодавством) від імені власника та в його інтересах належним власникові автомобілем марки «Тойота Яріс», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

22 червня 2020 року ОСОБА_6 скасував видану довіреність на ім`я ОСОБА_9 від 26 квітня 2020 року, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру довіреностей.

У подальшому ОСОБА_10 переоформив автомобіль марки «Тойота Яріс», 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , на свою доньку ОСОБА_3 та було змінено реєстраційний номер автомобіля з НОМЕР_2 на НОМЕР_1 .

Як вбачається із матеріалів справи 05 листопада 2020 року до Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області (після реорганізації - відділ поліції №4 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області) звернувся гр. ОСОБА_6 , який просив прийняти міри до гр. ОСОБА_9 та який після скасування довіреності заволодів транспортним засобом «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 5000 доларів США.

На підставі даної заяви було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002334 від 06.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 2020 року транспортний засіб «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 визнано речовим доказом та поміщено на відповідальне зберігання на арешт майданчик за адресою: м. Львів, вул. Конюшинна,13.

24 листопада 2020 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Львова було накладено арешт на вказаний вище автомобіль (єдиний унікальний номер судової справи: 466/8816/20).

30 грудня 2020 року слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0002334 від 06.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Вказана постанова скасована ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року (єдиний унікальний номер судової справи: 466/697/21).

Як вбачається з копії технічного паспорту власником автомобіля марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_12 .

У відповідності до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів;спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст. 170 КПК України). Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що арешт майна може бути накладений щодо будь-якого майна, навіть майна осіб не причетних до вчинення злочину, якщо вказане майно містить ознаки речового доказу, може бути використане стороною обвинувачення в процесі доказування. Якщо майно не містить ознак речового доказу, то таке майно може бути арештоване виключно в тому разі, якщо воно належить певній особі та вказана особа має певний процесуальний статус (підозрюваний, обвинувачений, юридична особа - суб`єкт спеціальної конфіскації)

Постановою слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області від 18 листопада 2020 року автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002334 від 06.11.2020.

Відповідно до положень п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.3,4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що клопотанням про накладення арешту доведено вищезазначені умови, а також доведено передбачені ч.3 ст.131 КПК України обставини, у тому числі і того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого. Окрім того, слідчий суддя вважає, що слідчим доведена можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, як того вимагає п.2 ч.2 ст.173 КПК України.

Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить із загального правила змагальності сторін у кримінальному провадженні та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, про що закріплено в ст.22 КПК України.

Разом з тим, клопотання ОСОБА_3 не містить належного обґрунтування та доказів того, що в застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а тому незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

На час розгляду клопотання досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на автомобіль, не завершено, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.131 КПК України, а тому потреба в подальшому застосуванні цього заходу (накладенні арешту) не відпала та зважаючи, що арешт накладено обґрунтовано, то підстав для його скасування, як заходу забезпечення кримінального провадження не вбачається, відтак клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 98, 170, 173, 174, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на тимчасово вилучене майно автомобіль марки «Тойота Яріс», д.н.з. НОМЕР_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2020 року у справі №466/8816/20, та зобов`язання про повернення їй даного автомобіля відмовити.

Повний текст ухвали оголошений 05 травня 2021 року о 09 год. 15 хв. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів. вул. Січових стрільців, 12).

Слідчий суддя ОСОБА_1