ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2538/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст.. 340, ч. 1 ст. 171, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 367, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 365 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 (в режимі відео конференції),

в с т а н о в и в:

Обвинуваченим ОСОБА_2 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000970, подано заяву про відвід головуючого судді у справі ОСОБА_3 .

Вказана заява обґрунтована тим, що, на думку ОСОБА_2 , суддя ОСОБА_3 не є незалежною та неупередженою, оскільки її зятю повідомлено про підозру про вчинення ним злочину під час масових акцій протестів в період листопада 2013 року 2014 року, як і йому, а тому прийняття будь-якого процесуального рішення щодо її родича вже напряму залежить від прийняття нею рішень в його кримінальному провадженні. Також, ОСОБА_2 посилається на заявлений суддею самовідвід з цих підстав, та не розглянуте повідомлення останньої до ВРП про втручання в діяльність судді.

Обвинувачений ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні надала письмові пояснення, які по своїй суді є ідентичними заяві ОСОБА_2

Прокурори заперечували проти задоволення відводу, вказуючи про необґрунтованість такої заяви ОСОБА_2 . Крім того, зазначали, що такі доводи вже були предметом розгляду судом і не знайшли свого підтвердження, а тому це є зловживанням сторони захисту своїми правами.
Крім того, на обґрунтування своєї позиції прокури надали клопотання захисника ОСОБА_12 про відвід судді ОСОБА_3 , доводи в якій є аналогічними доводам ОСОБА_2 , у задоволенні яких було відмовлено 29 червня 2021 року. Тобто, фактично вже в третє розглядаються одній й ті ж самі підстави для відводу, що є зловживанням зі сторони захисту з метою затягування розгляду справи.
Також останні в судовому засіданні зазначили, що відсутні будь-які данні, що на суддю ОСОБА_3 здійснюють тиск прокурори, які приймають участь у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 . Більш того, для того щоб були відсутні, навіть, будь-які думки щодо можливого впливу на суддю ОСОБА_3 з боку прокурорів, 14 червня 2021 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 було подано оновлену постанову про зміну групи прокурорів, якою з групи прокурорів, яке здійснюють процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, було виключено прокурорів, які беруть участь кримінальному провадженні щодо родича судді ОСОБА_3 .
Потерпілі та представник потерпілого, також, категорично заперечували проти задоволення такої заяви ОСОБА_2 , вважаючи її необґрунтованою, такою, що спрямована на затягування розгляду даного кримінального провадження. Вказували, що всі потерпілі довіряють судді ОСОБА_3 , а дії сторони захисту по неодноразовому заявлені відводу судді з тих самих підстав, є зловживанням своїх прав.

Крім того, потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що сама суддя ОСОБА_3 , коли в судовому засіданні повідомляла про те, що її родичу пред`явлено підозру, вказувала, що для того щоб у подальшому не виникало питань про її неупередженість, вона заявляє самовідвід з цих підстав, однак зазначала, що дане кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 та провадження щодо її родича ніяким чином не пересікаються, будь-яких ознак неупередженості не вбачає.

Інші учасники судового провадження та суддя ОСОБА_3 , будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду заяви, в судові засідання не з`явилися, разом з тим їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").
У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.
Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому, не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Так, положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Обвинувачений ОСОБА_2 вказує, що суддя ОСОБА_3 є залежна, оскільки прийняття рішення по даній справі напряму залежить від рішення, яке буде прийняте щодо її родича.
Проте, дані доводи суд не приймає до уваги та вважає їх безпідставним, оскільки відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості чи залежності головуючого - судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 .
Фактично, заявлений відвід, ґрунтується на тому, що суддя ОСОБА_3 звернулася до ВРП про втручання в її діяльність у зв`язку з чим заявила самовідвід. Проте, суд звертає увагу, що вказані доводи вже були предметом розгляду Дарницьким районним судом м. Києва та 16 червня 2021 року ухвалою суду відмовлено судді ОСОБА_3 у задоволенні самовідводу.
При цьому, у вказаному рішенні, також, зазначено про повну відмінність обставин, вчинення ОСОБА_2 та родичем судді ОСОБА_3 інкримінованих правопорушень.
Більш того, 29 червня 2021 року, знову Дарницьким районним судом м. Києва було розглянуто відвід захисника ОСОБА_12 судді ОСОБА_3 з аналогічних підстав, та було відмовлено у його задоволенні, з наданням обґрунтованої відповіді щодо її звернення до ВРП про втручання в її діяльність та відсутності обставин, які б могли вказувати, що вказані кримінальні провадження є однаковими за своєю суттю, кваліфікацією, часом, місцем інкримінованих злочинів.
Суд звертає увагу, що доводи, викладені в заяві ОСОБА_2 фактично є ідентичними тим, що вже розглядалися раніше, та у задоволенні яких було відмовлено. Відповідно до вимог ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.
Також, на думку суду, сам факт звернення судді ОСОБА_3 до ВРП із повідомленням про втручання в її діяльність, не може свідчити про її певну особисту заінтересованість, прихильність, чи уподобання стосовно однієї зі сторін.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).
Враховуючи викладене, суд уважає, що обвинуваченим на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості чи залежності головуючого - судді ОСОБА_3 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного та законного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 75,76,80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:
у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000970, - відмовити

Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1