Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 лютого 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000090 від 18 квітня 2020 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу. Задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на строк 60 днів, до 01 квітня 2021 року включно.
В поданих апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_6 покликаються на необґрунтованість ухвали суду і вважають такою, що постановлена з істотним порушенням основоположних прав людини, а також положень КПК України.
На думку сторони захисту потреби судового розгляду не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, зокрема, застосування до нього найтяжчого запобіжного заходу, тобто відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Зазначають, що прокурор не довів належним чином неможливість застосування до обвинуваченого, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважають продовжений запобіжний захід невмотивовано жорстоким.
Просять скасувати ухвалу судді Рівненського районного суду від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою повністю відмовити прокурору в задоволенні його клопотання, негайно звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі судового засідання. Змінити обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з визначенням обов`язку прибувати за першим викликом суду, прокурора; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон; повідомляти суд по зміну місця проживання та роботи; заборонити спілкуватися обвинуваченому зі свідками, потерпілими поза судовим процесом.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг захисника і обвинуваченого, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Із поданого клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні неумисного тяжкого злочину проти безпеки руху, що спричинило загибель людини (малолітньої особи) та спричинило ще двом потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, зокрема, перебуваючи під впливом наркотичної речовини метамфетамін (первітин), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, санкцію якої встановлено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що враховано і судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують продовження застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти наявним ризикам.
Так, як вбачається з матеріалів провадження суд першої інстанції свій висновок про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , з яким погоджується і колегія суддів, мотивував тим, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть в повні мірі забезпечити ізоляцію свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні від впливу стосовно них з боку обвинуваченого; гарантувати захист життя і здоров`я свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні; забезпечити перебування обвинуваченого за місцем проживання, та можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.
При цьому судом першої інстанції враховано позицію потерпілої сторони в судовому засіданні, яка підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Колегія суддів не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником на користь обвинуваченого та самим обвинуваченим в апеляційних скаргах та на які наголошується у судовому засіданні апеляційної інстанції останніми, які, зокрема, були предметом оцінки і судом першої інстанції, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Даних, які б перешкоджали подальшому утриманню ОСОБА_6 під вартою, не встановлено.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтвердила продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що враховувались судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які жодним чином не зменшились, наявність яких встановлено судом першої інстанції доведеним.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції встановлено, що у даному кримінальному провадженні допитані лише потерпілі, зокрема, ні обвинувачений ще не допитувався судом, ні свідки своїх показань не надавали суду.
За наведеного доводи сторони захисту про наявність підстав для зміни стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та невиправданими.
Доказів на спростування висновків суду захисником та обвинуваченим не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відтак підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
УхвалуРівненського районного суду Рівненської області від 01 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000090 від 18 квітня 2020 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3