ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5188/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/227/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 296 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2021 р. Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду 11 серпня 2021 року кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2021 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чукалівка Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді одного місяця арешту.

Строк відбуття покарання за даним вироком визначено рахувати з моменту звернення його до виконання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2021 р. змінити та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 8500 грн. А у разі, якщо суд не вважатиме можливим застосувати ст. 69 КК України, просить призначити йому штраф у розмірі, визначеному в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, який суд буде вважати достатнім для його виправлення.

Вважає, що призначений судом арешт строком на один місяць не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що в ході досудового розслідування він активно сприяв розкриттю злочину. Так, впродовж усього досудового розслідування він постійно співпрацював з дізнавачем, надавав йому повні та послідовні пояснення та показання з приводу обставин кримінального правопорушення.

Наголошує на тому, що не заперечував проти проведення слідчого експерименту, в ході якого він міг повністю відтворити обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення.

При цьому посилається на правовий висновок, який викладений у постанові ВС від 07 листопада 2018 року у справі №297/562/17 (провадження №51-329км18), відповідно до якого активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними, та можуть існувати відокремлено одна від одної. Вважає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання повинен був врахувати як окрему обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину.

Зазначає, що шкода, завдана потерпілому, відшкодована у повному обсязі, претензій будь-якого характеру в ОСОБА_8 до нього немає, про що свідчить розписка, надана потерпілим, яка міститься в матеріалах справи, і в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Звертає увагу на те, що хоча правопорушення вчинено ним у громадському місці, але у нічний час доби, коли людей майже не було, робота громадських закладів внаслідок його дій не зупинилась, а відтак громадський порядок ним значним чином порушено не було, тому вказане кримінальне правопорушення характеризується невисоким ступенем суспільної небезпеки.

Наголошує на тому, що покарання у виді арешту не сприятиме його соціалізації та виправленню, оскільки позбавить його на певний час можливості працювати та обмежить його у спілкуванні з родичами, яким він допомагає.

Так, згідно вироку суду 01 березня 2021 року близько 04 год. 20 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на терасі закладу харчування «МакДональдз», що розташований за адресою м. Тернопіль, вул. Мазепи, буд. 30, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_8 та умисно, безпричинно наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_8 , від якого останній впав на землю. Внаслідок умисних неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна червоної облямівки і крововилив слизової оболонки нижньої губи, синці на підборідді справа із забиттям м`яких тканин, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. В результаті злочинної діяльності ОСОБА_7 , було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_8 , наданих йому Конституцією України: правам на повагу до гідності, свободи та особистої недоторканності.

Заслухавши суддю-доповідача, та обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з мотивів, викладених у ній, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи та доводами апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та відповідно правильно кваліфікував його дії.

Суд розглянув справу у відповідності до ст. 349 КПК України, тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується призначеного судом покарання обвинуваченому, то колегія суддів, аналізуючи доводи обвинуваченого, вважає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р., призначаючи покарання, суд, у кожному конкретному випадку, повинен дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Санкцією ч. 1 ст. 296 КК передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді одного місяця арешту, не в повній мірі дотримався вимог закону.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, характеризуючі дані особи обвинуваченого, який раніше не судимий, відшкодування шкоди потерпілому, який не має претензій до обвинуваченого, в якості пом`якшуючих покарання обставин взяв до уваги щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

При цьому поза увагою суду залишилась ще одна пом`якшуюча обставина, а саме: активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до абз. 4 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005, активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

А тому та обставина, що впродовж усього досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 постійно співпрацював з дізнавачем, надавав йому повні та послідовні пояснення та показання з приводу обставин кримінального правопорушення, на думку колегії суддів, є підставою для пом`якшення покарання останньому.

Також суд першої інстанції не в повній мірі врахував положення ч. 2 ст. 65 КК України та не обґрунтував, що передбачений санкцією статті менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Оцінивши наведені обставини в сукупності, колегія суддів вважає, що є підстави для пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання та приходить до висновку про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченому покарання та задоволення поданої ним апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що покарання у вигляді штрафу буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 квітня 2021 р. щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, пом`якшивши йому за ч. 1 ст. 296 КК України покарання до штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3