Ухвала
Іменем України

27 травня 2021року

м. Київ
справа № 404/6484/20

провадження № 51-2627 ск21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року стосовно засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 15020 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 500000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року зазначений вирок стосовно ОСОБА_5 змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. В решті вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він, 02 серпня 2020 року, о 21:30 год., знаходився разом з ОСОБА_7 біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , де між ними, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , тримаючи в руках невстановлений предмет, який має колото-ріжучі властивості, наніс вказаним предметом ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини зліва, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани грудної клітини зліва, яка продовжується в рановий канал, що проникає в плевральну порожнину з наскрізним пораненням лівої легені, перикарду та серця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарду та серця, яке ускладнилось внутрішньою кровотечею, ОСОБА_7 помер.

У касаційній скарзі захисник просить змінити ухвалу суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_5 та пом`якшити покарання останньому у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого через суворість. Обгрунтовуючи свої вимоги, захисник вказує на те, що суд призначив її підзахисному занадто суворе покарання, оскільки не повною мірою зважив на наявність пом`якшуючих обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік її підзахисного, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність постійного місця проживання та роботи, позитивну характеристику з місця проживання, надання допомоги потерпілому, стан здоров`я ОСОБА_5 , який хворіє на гепатит С.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Що стосується доводів захисника викладених у касаційній скарзі, то вони, на думку Суду, є необґрунтованими з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання, тощо.
Як убачається з вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також дані про його особу, який характеризується посередньо, вважається таким, що не має судимостей. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, обставин, які б його пом`якшували судом не встановлено.

Зі змісту копії ухвали апеляційного суду вбачається, що не погоджуючись з вироком місцевого суду, ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 подали до апеляційного суду апеляційні скарги.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку цей суд перевірив посилання й доводи, наведені в апеляційних скаргах, та, встановивши підстави для зміни вироку місцевого суду в частині призначеного покарання, обґрунтовано пом`якшив покарання ОСОБА_5 .

Як вбачається з оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції, цей суд, пом`якшуючи ОСОБА_5 покарання, послався на те, що визнає пом`якушуючими обставинами намагання ОСОБА_5 надати медичну допомогу ОСОБА_7 та доставити його до лікарні, з метою усунення і запобігання негативних тяжких наслідків для здоров`я та життя потерпілого; стан здоров`я ОСОБА_5 , який хворіє на вірусний гепатит С, а також неправомірну поведінку потерпілого, яка передувала злочину, оскільки останній був ініціатором конфлікту. Також апеляційний суд зазначив, що сторона обвинувачення наполягала на призначенні покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 10 років. При цьому, колегія суддів зауважила, що не враховує як пом`якшуючу обставину наявність на утриманні ОСОБА_5 двох неповнолітніх дітей, оскільки згідно свідоцтва про народження дітей, їх батьком зазначена інша особа.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що призначене судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років є занадто суворим та пом`якшила призначене покарання, що, на її думку буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з цим висновком і вважає, що таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_5 .

Ухвалу апеляційного суду постановлено відповідно до положень ст. ст. 370, 419 КПК України із зазначенням короткого змісту вимог апеляційних скарг ОСОБА_5 та його захисника, судового рішення суду першої інстанції, узагальнених доводів учасників судового провадження, встановлених судом першої інстанції обставин, мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали і положення закону, якими він керувався.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали апеляційного суду, вмотивованість її висновків з питань справедливості призначеного ОСОБА_5 покарання, захисник у касаційній скарзі не навела.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 лютого 2021 року стосовно засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3