Справа № 308/7930/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.06.2021 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000044, відомості про яке 16.06.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000044, відомості про яке 16.06.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що до окружної прокуратури надійшла заява про злочин за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Оноківської сільської ради, які відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 позбавлені можливості скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Всупереч вимогам законодавства, 13.05.2021 року рішенням Оноківської сільської ради скасовано рішення від 25.07.2016 року та від 22.10.2019 року, якими було надано ОСОБА_4 дозволи на виготовлення проектів землеустрою, складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у зв`язку із включенням земельної ділянки з кадастровим номером: :11:016:0195 до переліку тих, які виставлені на земельні торги.

Досудовим розслідування встановлено, 04.04.2014 року рішенням № 432 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,12 та «Біля каналу» ОСОБА_4 , без строку виконання.

В подальшому 13.07.2016 року рішенням № 207 затверджено детальний план Оноківці К-488, територія колишнього радгоспного двору, де знаходяться земельні ділянки :11:016:0190, :11:016:0191, :11:016:0192, :11:016:0193, :11:016:0194, :11:016:0195.

25.07.2016 року прийнято рішення № 224, яким внесено зміни до рішення № 432 від 04.04.2014 року, виклавши його в такій редакції: «надати дозвіл громадянці ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0.15 га «Біля каналу». Без строку виконання.

19.08.2016 року отримано довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель з ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області.

22.10.2019 року рішенням № 1261 внесено зміни до рішень Оноківської сільської ради, викладено в наступній редакції: «надати дозвіл громадянці ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки у власність площею 0.15 га із зміною цільового призначення», без строку виконання.

ОСОБА_4 почала виготовляти проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

20.11.2019 року отримано висновок архітектури до проекту землеустрою земельної ділянки :11:016:0195, а також 24.12.2019 року отримано висновок ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області щодо даної ділянки.

13.05.2021 року рішенням Оноківської сільської ради, з посиланням на Рішення КСУ № 7-рп/2009 (справа № 1-9/2009) та положення Земельного кодексу (без зазначеної норми) вирішено скасувати рішення від 25.07.2016 року та від 22.10.2019 року, у зв`язку з тим, що дані земельні ділянки включені до земельних ділянок, які виставлені на земельні торги окремими лотами на 2021 рік.

Таким чином, як зауважує прокурор, посадові особи сільської ради, зловживаючи службовим становищем не врахували того, що Рішенням КСУ від 16 квітня 2009 року № 7рп/2009, в якому з поміж іншого зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В аспекті конституційного подання (щодо якого прийнято рішення України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009) Конституційний Суд України роз`яснив, що положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 17 березня 2015 року (справа № 21-38а15), а також в постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21 -438а14) та 4 червня 2013 року (справа № 21-64а 13).

За твердженням прокурора, Оноківська сільська рада не мала права самостійно скасовувати свого ж раніше прийнятого рішення індивідуально-правового характеру, на підставі якого у заявниці виникли суб`єктивні права та обов`язки.

Отже, за наявності проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки, орган місцевого самоврядування повинен прийняти рішення про виділення або про відмову у виділенні земельної ділянки.

Аналогічні зловживання з боку службових осіб допущені при скасуванні дозволів фізичним особам на суміжні земельні ділянки за кадастровими номерами: :11:016:0190, :11:016:0191, :11:016:0196, :11:016:0195.

Натомість, в тому ж масиві, 13.05.2021 року надано у приватну власність суміжні земельні ділянки за кадастровими номерами (із зміненим цільовим призначенням, з рекреаційного призначення на будівництво і обслуговування житлового будинку): :11:016:0193, :11:016:0192, :11:016:0194.

Вартість земельної ділянки заявниці складає майже 130000 грн. за рішенням Оноківської сільської ради від 13.05.2021 року.

Крім того, прокурор зауважує, що зазначеним фактом, який підтверджує неправомірність та протиправність дій посадових осіб сільської ради, є прийняття 13.05.2021 року кардинально різних рішень по суміжних земельних ділянках, що підтверджує факт вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, прокурор просить накласти арешт на земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий номер :11:016:0195, площею 0,125 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, та на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 59, заборонити використання та розпорядження майном.

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду клопотання, згідно з яким просить розглянути клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду клопотання про арешт майна повідомлявся належним чином, що підтверджується рапортом прокурора про повідомлення телефонним зв`язком за відповідним номером в.о. керівника Оноківської ОТГ, однак його неприбуття у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання про арешт майна.

Розглянувши вказане клопотання про арешт майна та дослідивши додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044, відомості про яке 16.06.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Досудове розслідування розпочато на підстави заяви про злочин ОСОБА_5 , а саме: до Ужгородської окружної прокуратури надійшла заява про злочин за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Оноківської сільської ради, які відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 позбавлені можливості скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані із реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Всупереч вимогам законодавства, 13.05.2021 року рішенням Оноківської сільської ради скасовано рішення від 25.07.2016 року та від 22.10.2019 року, якими було надано ОСОБА_4 дозволи на виготовлення проектів землеустрою, складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у зв`язку із включенням земельної ділянки з кадастровим номером: :11:016:0195 до переліку тих, які виставлені на земельні торги.

З матеріалів клопотання вбачається, що рішенням Оноківської сільської ради від 04.04.2014 року № 432 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,12 та «Біля каналу» ОСОБА_4 , без строку виконання.

Рішенням Оноківської сільської ради від 13.07.2016 року № 207 затверджено детальний план Оноківці К-488, територія колишнього радгоспного двору, де знаходяться земельні ділянки :11:016:0190, :11:016:0191, :11:016:0192, :11:016:0193, :11:016:0194, :11:016:0195.

Рішенням Оноківської сільської ради від 25.07.2016 року № 224 внесено зміни до рішення № 432 від 04.04.2014 року, виклавши його в такій редакції: «надати дозвіл громадянці ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0.15 га «Біля каналу». Без строку виконання.

19.08.2016 року отримано довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель з ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області.

Рішенням Оноківської сільської ради від 22.10.2019 року № 1261 внесено зміни до рішень Оноківської сільської ради, викладено в наступній редакції: «надати дозвіл громадянці ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення сформованої земельної ділянки у власність площею 0.15 га із зміною цільового призначення», без строку виконання.

ОСОБА_4 розпочато виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

20.11.2019 року отримано висновок архітектури до проекту землеустрою земельної ділянки :11:016:0195, а 24.12.2019 року висновок ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області щодо даної ділянки.

Рішенням Оноківської сільської ради від 13.05.2021 року № 370-V-VIII, з посиланням на Рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 (справа № 1-9/2009) та положення Земельного кодексу (без зазначеної норми), скасовано рішення від 25.07.2016 року та від 22.10.2019 року у зв`язку з тим, що дані земельні ділянки включені до земельних ділянок, які виставлені на земельні торги окремими лотами на 2021 рік.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 261944029, дата формування: 16.06.2021) підтверджується, що власником земельної ділянки: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий номер: :11:016:0195, площею 0,125 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, на праві комунальної власності є Оноківська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, , адреса: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 59.

Постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 від 17.06.2021 року вищевказану земельну ділянку визнано речовим доказом у рамках даного кримінального провадження.

Статтею 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 173 КПК України).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Дослідивши усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, враховуючи правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення можливого кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з огляду на наявність сукупності розумних підозр вважати, що зазначене у клопотанні майно земельна ділянка за кадастровим номером: :11:016:0195 є доказом злочину об`єктом кримінально протиправних дій, беручи до уваги, що слідчим доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на дане майно, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість та задоволення внесеного клопотання у цій частині з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, втручання у власність (користування) юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату. Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес. Правомірним є арешт за умови одночасного існування критерії в правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000044, відомості про яке 16.06.2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на земельну ділянку: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, кадастровий номер: :11:016:0195, площею 0,125 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, що на праві комунальної власності належить Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, , адреса: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 59, шляхом заборони використання та розпорядження даним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1