СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1637/21 ун. № 759/4762/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу представника гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах вказаних осіб на дві постанови старшого слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 10 лютого 2021 року, якими відмовлено у визнанні гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, потерпілими в межах кримінального провадження ЄРДР № 0001664 від 31 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ :
До суду 10 березня 2021 надійшла вказана скарга на постанови старшого слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 10 лютого 2021 року, якими відмовлено у визнанні гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, потерпілими в межах кримінального провадження ЄРДР № 0001664.
Скарга мотивована тим, що 02 січня 2021 року в межах даного провадження допитані батьки дружини гр-на ОСОБА_7 , який вже визнаний потерпілим, гр-ни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є власниками квартири АДРЕСА_1 , біля вхідних дверей якої невстановленою досудовим розслідуванням особою (особами) в ніч з 30 на 31 грудня 2020 року було залишено схожий на гранату предмет. За заявами гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визнанні їх також потерпілими оскаржуваними постановами слідчого було відмовлено. Вважаючи оскаржувані рішення незаконними, у скарзі ставиться питання про їх скасування. При цьому звертається увага на те, що слідчим не було враховано належність вказаним особам на праві спільної сумісної власності згаданого житла, біля дверей якого було виявлено гранату як засіб здійснення погрози вбивством, а тому ставиться питання про скасування оскаржуваних рішень та покладення обов`язку на слідчого повторно вирішити заявлені клопотання про визнання потерпілими гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У судовому засіданні представник гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав подану скаргу і просив її задовольнити з підстав в ній наведених, уточнивши, що зафіксована у матеріалах провадження погроза вбивством стосується і вказаних осіб, майно яких у такому випадку знаходилося під загрозою пошкодження, а самі вони також могли стати жертвами злочину в разі реалізації погрози.

Слідчий, будучи повідомленими про час і місце судового засідання, до суду не прибув, клопотань не подавав, матеріали провадження у встановлений строк надані суду також не були. Не вбачаючи перешкод для розгляду скарги у відсутності слідчого, слідчий суддя розглянув дану скаргу за правилами ч. 3 ст. 306 КПК України у відсутності слідчого.

Проаналізувавши доводи скарги, вивчивши її матеріали, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Вказана скарга надійшла в межах встановленого законом строку на оскарження.

За правилами ч.ч. 1 та 5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути виключно фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано такої шкоди, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Диспозиція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення з формальним складом, а тому потерпілі від його вчинення відсутні, а ч. 1 ст. 129 КК України під потерпілою передбачає тільки ту особу, щодо якої спрямована погроза вбивством та якій цим конкретним правопорушенням завдано шкоди. Такою особою в межах даного провадження вже визнано гр-на ОСОБА_7 . Натомість, матеріали скарги, в тому числі і заяви про залучення до провадження як потерпілих, не містять даних того, що адресатами висловленої у такій спосіб погрози вбивством є ще й гр-ни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як власники квартири, в якій фактично проживає потерпілий ОСОБА_7 . Загроза заподіяння майнової шкоди стороннім громадянам під час погрози вбивством конкретному потерпілому не охоплюється юридичним складом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Зважаючи на вказані обставини, на даний час відсутні правові підстави для визнання незаконними постанов слідчого від 10 лютого 2021 року про відмову гр-нам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визнанні потерпілими в межах даного кримінального провадження, відкритого за ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 263 КК України.
Окремо слідчий суддя звертає увагу на те, що вказане оскаржуване рішення слідчого не є остаточним і в разі появи під час досудового розслідування, яке не завершене, нових даних на підтвердження того, що адресатом висловленої погрози були безпосередньо скаржники, яких наразі немає, останні мають право повторно звернутися з відповідним клопотанням (заявою).
Керуючись ст.ст. 303, 306, 309, 369 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
Скаргу представника гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах вказаних осіб на дві постанови старшого слідчого Святошинського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 10 лютого 2021 року, якими відмовлено у визнанні гр-н ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, потерпілими в межах кримінального провадження ЄРДР № 0001664 від 31 грудня 2020 року за ч. 1 ст. 129 та ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8