Номер провадження: 11-сс/813/505/21
Номер справи місцевого суду: 947/6686/21 1-кс/947/2828/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2021 року, постановлену за результатами розгляду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з вищою освітою, інваліда ІІ групи, одруженого, працюючого директором ТОВ «Одесагаз-Постачання», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.191 КПК України у кримінальному провадженні №0000019, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2020 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.191 КПК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування, спроби знищити, сховати чи зіпсувати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливу на свідків в даному кримінальному проваджені, а також неможливістю застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів з метою запобігання наявним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрано відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною не відлучатися з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , у період з 23.00 год. до 06.00 години.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, тобто має постійне джерело прибутку та міцні соціальні зв`язки, є інвалідом ІІ групи, страждає на ряд захворювань, відповідно до наданих стороною захисту медичних документів, що вказує на можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, всупереч п.6 ч.1 ст.184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі оцінені обставини справи та не надана належна увага тому, що наявні ризики, на які слідчий посилається у клопотанні. Крім того, прокурор зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, має можливість спілкуватись з іншими особами, які на теперішній час не допитані, може знищити, сховати буд-яку з речей чи документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального провадження, а тому існують ризики, зазначені у клопотанні слідчого.

На підставі викладеного, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 681000 грн.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при обґрунтуванні наявності ризиків, а також обґрунтованості підозри, у повній мірі дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими і суперечать фактичним обставинам справи.

Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України. Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємих йому кримінальних правопорушень обґрунтовуються дослідженими доказами.

Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчим суддею було вірно враховано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, одне з яких є особливо тяжким, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, та суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, те що ОСОБА_7 , будучи службовою особою, підозрюється у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, внаслідок чого слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого суді про необґрунтованість існування ризику можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки до матеріалів клопотання був долучений тільки протокол допиту свідка ОСОБА_11 , щодо допитів інших свідків у слідчого судді відсутні відомості, а саме протоколи допиту останніх. Крім того, слідчий суддя вірно вважав, що враховуючи час, який минув з моменту виявлення ймовірного вчинення кримінальних правопорушень (дата реєстрація кримінального провадження 15.01.2020 року), з клопотання та долучених матеріалів не вбачається, що протягом цього часу підозрюваним ОСОБА_7 здійснювались будь-які заходи незаконного впливу на свідків.

В частині наявності зазначеного в клопотанні ризику знищення, приховання або спотворення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, слідчий суддя вірно вважав, що вищевказаний ризик є мінімальним, з огляду на те, що з початку досудового розслідування всі необхідні докази були вилучені під час слідчих дій, крім того, у органу досудового розслідування була можливість забезпечити схоронність вказаних речей та документів, а в судовому засіданні прокурор не довів, що підозрюваний здійснював будь-які спроби направлені на знищення, приховання або спотворення речей і документів.

Слідчий суддя обґрунтовано врахував, дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, тобто має постійне джерело прибутку та міцні соціальні зв`язки, є інвалідом ІІ групи, страждає на ряд захворювань, відповідно до наданих стороною захисту медичних документів, що вказує на можливість запобігання встановленим ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Крім того, слідчий суддя слушно звернув увагу на те, що сторона обвинувачення, попри встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст.177 КПК України, всупереч п.6 ч.1 ст.184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, що слідчим суддею не в повній мірі оцінені обставини справи та не надана належна увага тому, що наявні ризики, на які слідчий посилається у клопотанні, апеляційний суд звертає увагу прокурора на те, що в ухвалі слідчого вказані обставини досліджувались, а твердження прокурора з цього приводу є недоведеним.

Також апеляційний суд звертає увагу, що підозрюваному обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, контроль виконання якого, у відповідності до вимог ст.181 КПК України, покладається на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, який має відповідні повноваження по здійсненню контролю за поведінкою підозрюваного. Саме належне дотримання умов застосованого запобіжного заходу дозволить уникнути заявлених у клопотанні ризиків.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Більш того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не було встановлено порушень умов домашнього арешту з боку ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні протягом часу його застосування, що свідчить про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Оскільки на даній стадії досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, суд апеляційної інстанції вважає що рішення слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим, оскільки даний вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам переховування від органів досудового розслідування та/або суду, та мінімально встановленому ризику знищення, приховання або спотворення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2021 рокувідносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.5 ст.191 КПК України у кримінальному провадженні №0000019, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4