ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1112/21 Справа № 183/7606/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000219 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Козирщина Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю секретаря ОСОБА_8 ,
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченої - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком 1 рік та із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнено її від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
Окрім того, судом вирішено цивільні позови потерпілих та питання про стягнення процесуальних витрат у провадженні.
ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за таких обставин.
10 вересня 2018 року приблизно о 07.30 годині ОСОБА_7 , знаходячись на пасовищі, поблизу вул. Дружня с. Козирщина Новомосковського району Дніпропетровської області, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрала чуже майно, а саме - корову породи «Українська чорно-ряба молочна» вартістю 17 500 грн., що належить ОСОБА_10 та корову породи «Українська чорно-ряба молочна» вартістю 16500 грн., що належить ОСОБА_11 ..
Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном зникла з місця вчинення злочину та розпорядилася ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 17 500 грн. та потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 16 500 грн..

Не погоджуючись з ухваленим вироком суду в частині цивільного позову, представник потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок в частині цивільного позову змінити та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 в повному обсязі.
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги представник потерпілого вважає вирок в частині цивільного позову ОСОБА_11 незаконним та необґрунтованим, оскільки суд значно зменшив розмір відшкодування моральної шкоди завданої злочином, не пославшись на жодні докази, які переховувалися потерпілим ОСОБА_11 , зокрема обсяг страждань, яких потерпілий зазнав через порушення його прав. Залишено поза увагою суду і те, що з розміром позовних вимог обвинувачена погоджувалася та не спростувала про можливість отримання від корови молока щоденно 25 л вартістю 19 грн. 45 коп., а також те, що не оспорювалася вага та вартість корови, розмір надою молока та його вартість.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаних вимог закону суд першої інстанції, при ухваленні оскаржуваного вироку, не дотримався.
При цьому, як слідує зі змісту ч.3 ст.374 КПК України, суд в мотивувальній частині ухваленого вироку повинен навести докази на підтвердження доведеності обставин, визначених в ст.91 КПК України, мотиви їх оцінки й зазначити підстави для задоволення цивільного позову.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно з якими вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є обов`язковим предметом доказування, а отже невизнання цивільного позову чи визнання його частково позбавляє суд права діяти у спосіб, передбачений ч. 3 ст.349 КПК України.
При вирішенні цивільного позову, заявленого представником потерпілої особи, вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.
Як видно з технічного запису та журналу судового засідання від 03.02.2021, ОСОБА_7 визнала свою вину та не наполягала на досліджені доказів, якими прокурор обґрунтовує її доведеність, внаслідок чого судовий розгляд провадження у суді першої інстанції здійснювався у спрощеному порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Разом з цим, вироком встановлено, що ОСОБА_7 10.09.2018 приблизно о 07.30 годині, знаходячись на пасовищі, поблизу АДРЕСА_1 , таємно викрала чуже майно, а саме - корову породи «Українська чорно-ряба молочна», вартістю 17 500 гривень, що належить ОСОБА_10 та корову породи «Українська чорно-ряба молочна», вартістю 16500 гривень, що належить ОСОБА_11 , чим спричинила потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму, відповідно, 17 500 гривень та 16 500 гривень.
Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заявили, кожен окремо, цивільні позови, в яких просили стягнути з ОСОБА_7 матеріальну шкоду, в сумі, відповідно, 16 500 гривень та 17 500 гривень й моральну шкоду в сумі по 5 000 гривень. Разом з цим, потерпілий ОСОБА_11 просив стягнути з обвинуваченої розмір збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 258 685 гривень.
При цьому, як видно із технічного запису та журналу судового засідання від 03.02.2021 обвинувачена частково визнала цивільні позови й не погоджувалась з ними в частині стягнення з неї моральної шкоди та збитків у виді упущеної вигоди.
Між тим, суд вислухавши думки сторін, щодо застосування спрощеного порядку судового розгляду цього провадження, роз"яснивши їм налідки його застосування, та те, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржити фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, належним чином не дослідив докази на підтвердження розміру спричиненної матеріальної та моральної шкоди, а також упущеної вигоди, завданої потерпілим, не з`ясував матеріального становища обвинуваченої та підстави невизнання нею позовних вимог, і, не навівши у своєму вироку належних та достатніх мотивів для часткового задоволення цивільних позовів, безпідставно застосував спрощений порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України.
Окрім того, як слідує з апеляційної скарги, представником потерпілого, оспорюється рішення суду в частині цивільного позову, тому докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована не може бути.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, належним чином не виконавши положень ч. 3 ст. 349 КПК України, тим самим порушив право обвинуваченої на захист, та обмежив право учасників судового провадження на апеляційне оскарження судового рішення, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на ці обставини, судова колегія вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.п. 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що на відміну від суду першої інстанції, не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити доводи учасників провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідатиме вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , в частині цивільного позову скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4