Справа №718/2267/20
Провадження №1-кп/718/153/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2021 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі :головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000114 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_7 19 вересня 2020 року приблизно о 22:20 год. перебуваючи на вул. Парковій в смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області в ході спілкування із ОСОБА_8 щодо розповсюдження останнім недостовірної інформації діючи умисно, протиправно, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень, завдав однин удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_8 у результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді перелому вилицевої кістки та дуги скалкового зліва зі зміщенням, перелому передньої стінки гайморової пазухи, лівобічного гематосинусу, струс головного мозку, травматичного невриту мідального нерва зліва.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №186-Мд від 12.10.2020 року вище вказані тілесні ушкодження виникли від одноразової дії твердого тупого предмета та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потяло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

До початку слухання справи по суті потерпілий ОСОБА_8 подав цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення з останнього на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 10415 гривень 95 коп. з яких 6016 гривень 95 коп. - витрати пов`язанні з лікуванням та придбанням лікарських засобів та 4399 гривень вартість пошкодженого мобільного телефону, а також 15000 гривень моральної шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив усі викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вину свою визнав повністю та пояснив суду, що вступився за молодшу неповнолітню сестру, на яку потерпілий безпідставно звів наклеп. Щиро розкаюється у вчиненому та запевнив про неприпустимість такої поведінки в майбутньому. Пред`явлений цивільний позов визнав частково, а саме в частині відшкодування потерпілому 2300 гривень витрат на лікування.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник потерпілого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні вимоги цивільного позову свого довірителя підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, з урахуванням доданих до неї письмових доказів.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що фактичні обставини скоєного злочину, доведеність вини підсудного та кваліфікація його дій, учасниками процесу не оспорюється, при цьому, ці особи правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, їм роз`яснено про позбавлення їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд знаходить недоцільним дослідження інших доказів і приходить до висновку, що пред`явлені ОСОБА_3 обвинувачення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, оскільки останній вчинив злочин, результатом якого стало заподіяння потерпілому ОСОБА_8 середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я, суд визнає ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, зокрема те, що, згідно із ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, є нетяжким злочином, також враховує й фактичні обставини та характер вчиненого злочинного діяння та відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, по місцю проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підстави застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 , про застосування якої у судових дебатах просила захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , відсутні, оскільки судом не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, однак суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі із застосуванням іспитового строку.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Щодо пред`явленого потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову, то суд зазначає наступне.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Відповідно до положень ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Згідно ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Стаття 128 КПК України визначає порядок подання цивільного позову у кримінальному провадженні, згідно з яким особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Враховуючи наведене, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 10 415 гривень 95 коп., з яких витрати на лікування становлять 6016 гривень 95 коп., вартість пошкодженого мобільного телефону 4399 гривень, а також моральної шкоди в сумі 15000 гривень, слід задовольнити частково.

В судовому засіданні встановлено та документально підтверджено понесені витрати на лікування потерпілого в сумі 2811 гривень 35 коп. Суд не бере до уваги рахунки №31, №15, №30, виданих фізичною особою підприємцем ОСОБА_9 , оскільки на вказаних рахунках не зазначено прізвища особи, що придбавала медикаменти та дати їх придбання (а.с.24-26). Крім того в судовому засіданні представником позивача не доведено факту пошкодження мобільного телефону потерпілого ОСОБА_8 , внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 122 ч.1 КК України.

Позивач ОСОБА_8 стверджує також, що внаслідок кримінального правопорушення йому було спричинено моральну шкоду, яка проявилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та в порушення стосунків з оточуючими людьми, погіршенні його стану здоров`я, перебування у стресовому стані, переживанні душевного хвилювання та моральних страждань, які він оцінює у 15000 гривень.
Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, сформульованих у постанові пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

Суд, беручи до уваги встановлену судом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, де потерпілим є ОСОБА_8 , враховуючи наявність причинного зв`язку між шкодою заподіяною останньому внаслідок умисного спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження і протиправним діянням ОСОБА_3 , в результаті чого останньому було завдано моральних та душевних переживань, що негативно вплинуло на його звичайний уклад життя, та спричинило виникнення моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що реальною, розумною і справедливою, на погляд суду, буде сума морального відшкодування, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в розмірі 3000 гривень.
Розрахунок витрат на правову допомогу цивільним позивачем не подано, про намір подати такий розрахунок протягом п`яти днів після ухваленні судового рішення не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на строк один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 10 415 гривень 95 коп., а також моральної шкоди в сумі 15000 гривень, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 2811 гривень 35 коп. та 3000 гривень моральної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд Чернівецької області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Кіцманського
районного суду: ОСОБА_1