Справа № 138/2902/20
Провадження №11-кп/801/253/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

встановив:

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.12.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини, призначеного вироком Вінницьким районним судом Вінницької області від 27.11.2015 за ч.1 ст.115 КК України у виді 12 років позбавлення волі, більш м`яким.

Мотивуючи прийняте рішення, суд вказав, що згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Згідно характеристики ОСОБА_4 під час утримання у Вінницькій УВП №1 характеризувався посередньо. З 19.03.2016 він відбуває покарання в державній установі «Могилів-Подільська виправна колонія №114», де не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та відповідної спеціальності. За час відбування покарання характеризується негативно: за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання упродовж 2016-2020 років 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази в 2018 та 2020 роках поміщався до ДІЗО, та лише двічі упродовж 2019 року заохочувався за виконання покладених обов`язків. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу лише формально, підтримує соціально-корисні зв`язки з сестрою та знайомими, отримує від них посилки та передачі. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)» (протокол №20 від 30.10.2020) ОСОБА_4 відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_4 ставиться питання про скасування ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2020 року, та застосуванні відносно нього ст. 82 КК України

Основними доводами апеляційної скарги є те, що засуджений став на шлях виправлення, за півтора року у нього було одне стягнення, яке на даний час погашено. Він зрозумів свої вчинки, розкаявся, ходить до каплички.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_4 , які підтримали апеляційну скаргу останнього; міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без зміни, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 - слід відмовити.

Мотиви Суду.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з ч.1ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так, згідно ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Так, колегією суддів встановлено, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2015 ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі. Початок строку ухвалено рахувати з 29.06.2014 року.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2016 ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.06.2014 по 02.03.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду, у встановленому законом порядку, з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 станом на 14.12.2020 відбув більше 2/3 строку, а саме: 8 років 1 місяць 20 днів, до відбуття залишилося 3 роки 10 місяців 10 днів, а тому формально підпадає під дію ст.82 КК України, однак, за весь час відбування покарання він характеризується негативно: за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання упродовж 2016-2020 років 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази в 2018 та 2020 роках поміщався до ДІЗО, та лише двічі упродовж 2019 року заохочувався за виконання покладених обов`язків. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу лише формально, підтримує соціально-корисні зв`язки з сестрою та знайомими, отримує від них посилки та передачі. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія (№ 114)» (протокол №20 від 30.10.2020) ОСОБА_4 відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив засудженому ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки така заміна не була б співрозмірною з тяжкістю вчиненого засудженим злочину, і не досягла б мети покарання, яке повинно бути необхідне і достатнє для виправлення засудженого і попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги про те, що засуджений виправився, оскільки все усвідомив, переосмислив свої вчинки, розкаявся, ходить до каплички, протягом останніх півтора року лише раз мав стягнення, яке на даний час погашено, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки висновок суду про недоведеність виправлення засудженого ОСОБА_4 базується на всебічному врахуванні даних про його особу, поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній колонії.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що заміна невідбутої частини покарання засудженому більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 372, 532, 537, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - залишити без зміни.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4