ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000031 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.03.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.03.2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, та призначено покарання: - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців; - за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; - за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

ЄУНСС №718/608/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9
КП №11-кп/822/174/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 296 КК України
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі Чернівцького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 5024,32 гривень у відшкодування вартості проведених експертиз.

Вирішено питання речових доказів.
На вказаний вирок суду заступник керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи кваліфікацію дій засудженого та доведеності його вини, вважає вирок таким, що не ґрунтується на законі та підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263 КК України, та призначити покарання: - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців; - за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; - за ч.2 ст.263 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання винним ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців.

В іншій частині вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання формально вказав, що він враховує тяжкість вчинених злочинів та обставини їх вчинення, однак фактично не взяв до уваги вказані обставини. Вважає, що судом було не в повній мірі враховано відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах не визнав, потерпілим спричинену шкоду не відшкодував.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили вирок районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено вироком суду першої інстанції та перевірено у апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_6 04 січня 2020 року біля 23:00год., перебуваючи на вулиці Головній в смт. Неполоківці Кіцманського району, помітивши, що неподалік під торговим павільйоном перебували інші особи: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителі смт. Неполоківці Кіцмаського району, наблизившись до них впритул, поводячи себе зухвало, грубо порушуючи громадський порядок, тобто, системи суспільних відносин, які складаються і розвиваються в громадських місцях під впливом правових та соціальних норм, спрямованих на забезпечення нормального функціонування установ, організацій, громадських об`єднань, праці й відпочинку громадян, повагу до їх честі, людської гідності та громадської моралі, діючи умисно, протиправно, вийнявши із кишені куртки пістолет, перезарядивши його, наніс удар рукояткою пістолета в ділянку голови ОСОБА_13 , в результаті чого спрацював ударно-спусковий механізм пістолета та куля вилетіла вгору. Побоюючись за своє життя ОСОБА_14 почав тікати з місця події, добіг до пам`ятника, який знаходиться неподалік, сховавшись за який, чув голосні погрози фізичною розправою.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , наніс один удар рукою в ділянку обличчя ОСОБА_11 , після чого, використовуючи вище вказаний пістолет, направивши його в сторону останнього, шляхом натискання курка привів в дію ударно-спусковий механізм пістолета, та здійснив один постріл в ділянку голову ОСОБА_11 . Побоюючись за своє життя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 втікли з місця події та заховались неподалік.

По приїзду автомобіля екстреної медичної допомоги, яку викликав ОСОБА_12 , останній, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підійшли до автомобіля, повідомили медичного працівника про вказану подію, після чого останній почав надавати першу медичну допомогу ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , повідомивши про вказаний факт за скороченим номером екстреного виклику поліції «102».

Через деякий час, помітивши, що до автомобіля скорою ходою наближається ОСОБА_16 , тримаючи у руках пістолет та погрожуючи всім фізичною розправою, медичний працівник, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сіли в салон автомобіля, водій привів в дію двигун та від`їхав на деяку відстань від місця події.

В подальшому, по приїзду на місце події службового автомобіля Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області, його працівником було помічено ОСОБА_6 , який тримаючи в руках предмет, зовнішньо схожий на шаблю, розмахував нею та викрикував незрозумілі слова. На вимогу поліцейських про необхідність припинення протиправних дій ОСОБА_6 відреагував не відразу, лише через деякий час припинив свої дії та поклав шаблю на дорогу та відштовхнув її в сторону.

В результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_10 спричинено садно в тім`яній ділянці справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_11 - рвану рану в тім`яно-скроневій ділянці зліва, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Крім того, ОСОБА_6 у невстановлені час та місці придбав вогнепальну зброю - стартовий пістолет «STALKER 914 UK», який, в подальшому, близько 23:00год. 04.01.2020р. приніс із собою на вулицю Головну в смт. Неполоківці Кіцманського району, де був вилучений працівниками Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області.

Згідно висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № 0079-К від 20.01.2020р. наданий на дослідження пістолет, являється гладкоствольною вогнепальною зброєю - виготовленою шляхом переробки саморобним способом 9-мм стартового пістолета «STALKER 914 UK» (заводський номер « НОМЕР_1 ), шляхом зміни конструкції ствола (видалення «заглушки» каналу ствола та поміщення «заглушки» у газовідвідний отвір). Пістолет придатний для проведення пострілів 9мм пістолетними шумовими патронами та 6,5мм свинцевими снарядами, методом роздільного заряджання.

Відповідно до довідки інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель смт. Неполоківці Кіцманського району, як власник будь-якої зброї не значиться.

Також, ОСОБА_6 у невстановлений час та місці придбав холодну зброю - шаблю, яку, в подальшому, близько 23:00год. 04.01.2020р. приніс із собою на вулицю Головну в смт. Неполоківці Кіцманського району, де було вилучено працівниками Кіцманського ВП ГУНП у Чернівецькій області.

Згідно Висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ МВС України № 0043-К від 11.01.2020р. надана на дослідження шабля являється холодною зброєю колюче-рублячої та ріжучої дії. Шабля, загальною довжиною 996мм виготовлена промисловим способом.

Беручи до уваги, що в апеляції прокурора порушено питання про скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а іншими учасниками апеляції не подавалися, колегія суддів керуючись ст. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні поставленого йому у вину злочину та його кваліфікації.

Що стосується тверджень прокурора, що при призначенні обвинуваченому покарання суд не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а тому необґрунтовано призначив йому занадто м`яке покарання, заслуговують на увагу.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 409 КПК України при вирішенні питання про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд апеляційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України. Відповідно до змісту зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування зазначеного вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від покарання з випробуванням не ґрунтується на загальних засадах призначення покарання.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, при призначенні покарання з іспитовим строком необхідно враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Зокрема, у вироку судом першої інстанції не зазначено, які обставини ним враховані, що впливають на можливість виправлення обвинуваченого і його перевиховання без ізоляції від суспільства.

Як вбачається з вироку районного суду, суд при призначені покарання обвинуваченому зазначив про врахування суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра. Також суд вказав про відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 ..

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та конкретних обставин їх вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Разом з тим суд фактично не навів у вироку переконливих доказів про необхідність застосування до ОСОБА_6 засудження зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, а посилання у вироку на те, що суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, є формальним і фактично не враховує характер вчинених обвинуваченим злочинів (два з яких відносяться до категорії тяжких, один - до нетяжких злочинів), способу та характеру їх вчинення, їх суспільної небезпеки.

При цьому суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_6 вчинено кримінальні правопорушення із застосуванням насильства, двом потерпілим особам було заподіяно тілесні ушкодження, а також той факт, що дані протиправні дії обвинуваченим було вчинено із застосуванням вогнепальної та холодної зброї.

Крім того, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд належним чином не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, адже характер та ступінь тяжкості зазначених правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого не давали достатніх підстав для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання.

Європейський суд у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Зважаючи на характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 таке покарання за ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості. Це покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідно до ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин відповідно до ст. 420 КПК України апеляційний суд визнає вирок щодо обвинуваченого таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання за м`якістю призначеного йому покарання з постановленням нового вироку в частині призначення ОСОБА_6 покарання, передбаченого санкціями ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, приходячи до висновку про необхідність призначення реального покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає, що встановлені по справі обставини дають підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 вимог ст. 69 КК України.

Відповідно до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_6 покарання, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень (два з яких відносяться до категорії тяжких, один - до нетяжких злочинів, умисні, закінчені, в результаті їх вчинення двом особам було спричинено тілесні ушкодження), конкретні обставини справи, а саме, що дані протиправні дії обвинуваченим було вчинено із застосуванням вогнепальної та холодної зброї, які ним активно використовувались (здійснювались постріли з пістолета, розмахував шаблею). Дані про особу обвинуваченого, який вину визнав частково, в здійсненому розкаявся, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра, висновок органу з питань пробації.

Пом`якшуючі покарання ОСОБА_6 обставини, згідно ст.66 КК України, відсутні. Обтяжуючих покарання ОСОБА_6 покарання обставин, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи те, що фактично тяжких наслідків від даних злочинних дій обвинуваченого не наступило, потерпілі ніяких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не мають, просили не позбавляти волі обвинуваченого, по справі відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, позитивні дані, що характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів вважає їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що в свою чергу дає суду можливість для застосування вимог ст. 69 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без ізоляції від суспільства, а покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі, проте нижче від найнижчої межі, передбачених санкціями ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання і ухвалити новий вирок.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.370, 374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційну скаргу скаргою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.03.2021 року в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.296 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяці;

- за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік чотири місяці;

- за ч.2 ст.263 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.1 ст.70, 69 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяці.

ОСОБА_6 взяти під варту в залі суду негайно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з 04 червня 2021 року.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3