У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001138 від 20.03.2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2020 року.

Обвинувачений: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.

Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

_______________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/277/21 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_9
категорія: ч.2 ст.185 КК України доповідач у апел. інст.: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2020 та за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 років і 3 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення згідно вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2020, з 29.08.2018 по 19.11.2020, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ТОВ «Фудмейкер» матеріальну шкоду в розмірі 263,00 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Узагальнені доводи апелянта.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про суворість вироку в частині покарання.

Наголошує на тому, що він щиро покаявся у вчиненому, планує відшкодувати завдану потерпілому шкоду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

16.03.2018 близько 19 год. 35 хв., ОСОБА_6 , знаходячись в торговому залі магазину «Градус» за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 71, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливі мотиви, заволодів банкою розчинної кави «Нескафе Голд» 200 г на суму 263,00 грн. без ПДВ, що належала ТОВ «Фудмейкер», спричинивши тим самим останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок законним та обгрунтованим та просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та всебічно перевіреними в судовому засіданні доказами, що отримали відповідну оцінку у вироку і апелянтом не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, урахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, характеризується за місцем проживання посередньо, не має міцних соціальних зв`язків, на обліку у лікаря

психіатра не перебуває, знаходиться на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з 2014 року з діагнозом: «РПП внаслідок вживання алкоголю, опіоїдів. Синдром залежності», наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до висновку органу пробації, що міститься в матеріалах провадження, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Матеріали провадження свідчить про те, що обвинувачений неодноразово судимий (дев`ять разів) за злочини проти власності, вчинення злочинів з боку обвинуваченого ОСОБА_6 має системний характер.
Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 185 КК України.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України.

З призначеним ОСОБА_6 покаранням погоджується і апеляційний суд та вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і сприятиме виправленню та попередженню нових злочинів обвинуваченим.

З огляду на наведене, відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання ніж призначив суд першої інстанції,
Посилання обвинуваченого на те, що він визнав вину у вчиненні злочину, щиро кається у вчиненому планує відшкодувати завдані збитки не є слушними, оскільки як вбачається з матеріалів провадження після звільнення з міць позбавлення волі обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не ставав, а продовжував скоювати злочини.

Отже такі доводи ОСОБА_6 не свідчать про зменшення ступеню його соціальної небезпечності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження й постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у

матеріалах провадження не встановлено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2020 року відносно ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: