Єдиний унікальний номер 317/670/21
Провадження номер 1-в/317/106/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації БВК №99 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, до арешту проживав за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, по даній справі засуджений: 26.09.2018 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст.186, ст. 75-76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Зарахувати в строк відбування покарання з 08.03.2018 по 26.09.2018 із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Вироком Запорізького апеляційного суду від 04.02.2019 вирок Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 26.09.2018 в частині призначеного покарання скасувати. Призначити покарання за ч. 2 ст.186, 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Решта вироку без змін,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 на час подання клопотання відбув більше 2/ 3 строку покарання. Має два заохочення. На виробництві колонії працевлаштований з 05.06.2020 р. Активно приймає учать в роботах з благоустрою, а саме ремонт приміщень. Проводить богослужіння у православному храмі. Засуджений вважає, що за час відбування покарання він довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання, вважає що виправився.

Представник адміністрації державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» клопотання засудженого не підтримав. Зазначив що на його думку засуджений хоча і став на шлях виправлення, але не в повній мірі її довів.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого та прокурора, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду клопотання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.04.2020 року.

Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризувався задовільно, порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 28.05.2020 відбуває покарання в державній установі «Біленьківська виправна колонія (№-99)». Характеризується посередньо, допустив одне порушення режиму відбування покарання , за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи . Стягнення не погашене та не зняте в установленому законом порядку. Один раз заохочувався правами начальника установи.

За наявності сировини та при виробничій необхідності залучається до робіт на виробництві установи. До роботи ставиться посередньо, інколи потребує спонукання до праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими негативної і позитивної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, але робить це з метою отримати поблажливість. До виконання передбачених загоном вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування посередньо, хоча має достатній рівень необхідних навичок. Намагається дбайливо ставитися до май та установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, не завади здійснює за ними належний догляд, використовує їх не тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, не вбачає в них суспільно-корисну необхідність. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а саме- «Підготовка до звільнення». Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи. У скоєному злочині вину визнав. За вироком суду позову не має. 25.06.2020 року комісією державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 Кримінально - виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

Комісією державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» від 15.10.2020 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 Кримінального кодексу України , у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким.

Комісією державної установи «Біленьківська виправна колонія (№99)» від 11.02.2021 відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 Кримінального кодексу України , у вигляді умовно-дострокового звільнення від покарання .

Засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 має одне заохочення 28.10.2020 р. Крім того засуджений має 1 стягнення, у вигляді догани 19.11.2020 р. за нетактовну поведінку,яка не знята та не погашена.

Зазначені обставини враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Також суд враховує, що згідно довідки засуджений на виробництві колонії не працює.

Суд констатує, що засуджений ОСОБА_6 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107, ст.118КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Наразі суд вважає, що необхідні корективи як у поведінку засудженого, так і у його соціально-психологічні властивості у достатній мірі ще не внесені, готовності до самокерованої правослухняної поведінки на теперішній час суд не вбачає, натомість вбачає необхідність у подальшому виховному впливі на ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст.537, п. 1 ч. 2 ст.539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Повний тест ухвали виготовлено 26.04.2021 р. о 09:00 год.

Суддя ОСОБА_1