Справа № 304/572/21 Провадження № 1-кп/304/242/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000001 від 14 січня 2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раково, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працює на посаді оператора автоматичної лінії підготовки та паяння електрорадіоелементів на друкарських платах дільниці збірки готової продукції служби виробництва в ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 вчинив незаконний збут наркотичних речовин або їх аналогів за наступних обставин.
Так, 29 січня 2021 року під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, ОСОБА_5 , знаходячись у селі Раково Ужгородського району Закарпатської області по вулиці Центральній, а саме біля будівлі сільського клубу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення збув за 1 000 грн громадянину ОСОБА_7 речовину, ззовні схожу на «метамфетамін», вагою близько 1 г, що містилася у прозорому поліетиленовому пакеті типу «зіпер», яку працівниками поліції було вилучено з метою призначення судово-хімічної експертизи. Відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів № СЕ-19/107-21/931-МРВ від 08 лютого 2021 року надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Вказаним висновком також підтверджено, що надана на експертизу кристалічна речовина білого кольору, масою 0,2141 г, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,0593 г метамфетаміну у перерахунку на метамфетамін основу.

Тим самим ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 307 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним правопорушення, вказаного в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що він з метою особистого збагачення збув за 1 000 грн ОСОБА_8 «метамфетамін», вагою близько 1 г. Також показав, що ввечері перед подією, яка мала місце у селі Раково Ужгородського району Закарпатської області по вулиці Центральній, а саме біля будівлі сільського клубу, йому було перераховано 200 гривень на картковий рахунок, а решту коштів (800 гривень) він отримав при зустрічі, тобто в день події. При цьому, ОСОБА_5 просив суворо його не карати, у вчиненому щиро розкаявся, а також просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, та вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України як незаконний збут наркотичних речовин або їх аналогів.
Призначаючи покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, є тяжким злочином.
Суд враховує дані про особу винного: відповідно до характеристики від 22 лютого 2021 року №178/02-09 скарги за місцем фактичного проживання на ОСОБА_5 відсутні, активної громадської позиції не проявляє, проживає разом із батьками, в громадських місцях поводиться задовільно, відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за місцем проживання немає, має середню освіту, працює у ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед» на посаді оператора автоматичної лінії підготовки та паяння електрорадіоелементів на друкарських платах дільниці збірки готової продукції служби виробництва, неодружений, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше. Суд враховує також досудову доповідь відносно ОСОБА_5 , відповідно до якої існує середній рівень ймовірності вчинення ним повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб. Також з такої вбачається, що, на думку органу пробації, виконання покарання без ізоляції від суспільства можливе за умови здійснення нагляду та застосування профілактичних і соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень, орган пробації вважає доцільним покласти на ОСОБА_5 обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, «Попередження вживання психоактивних речовин».
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За сукупності наведених обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним правопорушення, фактичні обставини справи, спосіб вчинення кримінального правопорушення, форму вини, обстановку вчинення правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, за якою кваліфіковано його дії, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
При цьому, оцінивши в судовому засіданні особистість обвинуваченого з урахуванням положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Разом з цим, зважаючи на поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку, який є достатнім для того, щоб він в умовах здійснення контролю за поведінкою довів своє виправлення, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Крім того, судом враховано висновки органу пробації, що зазначені у досудовій доповіді, стосовно застосування додаткових обов`язків та проходження відповідної пробаційної програми. Покладаючи на ОСОБА_5 обов`язок проходження відповідної пробаційної програми, суд створює передумови щодо виправлення поведінки ОСОБА_5 у майбутньому.
Тож, призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється для досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядкуч. 2 ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- кристалічну речовину білого кольору, масою 0,2141 г, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масою 0,0593 г метамфетаміну у перерахунку на метамфетамін основу, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, знищити.

Процесуальні витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-21/931-МРВ від 08 лютого 2021 року у розмірі 1 144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 копійок стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуюча: ОСОБА_1