Справа № 750/2543/21
Провадження № 1-кс/750/745/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2021 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000671 від 06.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

12.03.2021 після повернення на доопрацювання згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому вона просить, накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «КРАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 та колоди у кількості 28 шт. та 31 шт., що перебувають у власності ДП «Чернігівське лісове господарство», яке знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Молодчого, 18. Заборонити власнику ДП «Чернігівське лісове господарство», яке знаходиться за адресою: Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Молодчого, 18, відчужувати та розпоряджатися майном - автомобілем марки «КРАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 та колодами у кількості 28 шт. та 31 шт.
В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити, з наведених у ньому підстав.
Представник власника майна, ОСОБА_4 в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, до матеріалів клопотання додав товарно-транспортні накладні на перевезення деревини.
Заслухавши думку прокурора, представника власника майна, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, якими обґрунтоване клопотання, приходжу до наступного висновку.
СВ Чернігівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000671 від 06.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, за фактом зупинки траспортного засобу, що перевозив колоди деревини, без належних документів.
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
У ч.1 ст.170 КПК України зазначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження, користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Більш того, з доданих до клопотання матеріалів, а саме, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль марки «КРАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 , помаранчевого кольору, шасі № НОМЕР_3 , належить ДП «Чернігівське лісове господарство», за кермом же даного автомобіля перебував ОСОБА_5 , який з його слів працює водієм в ДП «Чернігівське лісове господарство». Власник даного автомобіля, не має жодного статусу в даному кримінальному. Підозра жодній особі не пред`являлась. Документи на перевезення деревини долучені до матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Тобто, у вказаній нормі йдеться не лише про необхідність врахування доказів вчинення кримінального правопорушення взагалі, а про достатність доказів вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, тоді як на даний час у кримінальному провадженні такі докази відсутні та суду не надані.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України арешт майна не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Також клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню, якщо особа що його подала не доведе необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
З клопотання та доданих до нього документів вбачається, що по відношенню до ДП «Чернігівське лісове господарство» обставини неправомірності володіння ним майном не встановлені, також не встановлені і обставини причетності його до вчинення даного кримінального правопорушення, тобто останній є добросовісним власником транспортного засобу та деревини, до даного кримінального правопорушення жодного відношення не має.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Враховуючи наведене, прокурором не доведена жодна з правових підстав для накладення арешту на автомобіль марки «КРАЗ» д.р.н. НОМЕР_1 та колоди у кількості 28 шт. та 31 шт., що перебувають у власності ДП «Чернігівське лісове господарство», в зв`язку з чим дане клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 100, 170-173 КПК України.

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000671 від 06.03.2021 відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1