Справа №204/11/21
Провадження №1-кп/359/370/2021
У Х В А Л А
за наслідками проведення підготовчого судового засідання
4 березня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисників адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_9 , її захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_11 та її захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

у відкритому підготовчому судовому засіданні з технічною фіксацією в режимі відеоконференції з Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська в залі суду в кримінальному провадженні №0000576, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року, що надійшло 01.03.2021 року за підсудністю з Верховного Суду, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення нею кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо вчинення нею кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо вчинення нею кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України,

розглянувши заявлені сторонами провадження клопотання та питання пов`язані з проведенням підготовчого провадження, -

в с т а н о в и в :
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області 01.03.2021 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 02.09.2019 року в ЄРДР за №0000576, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України.

Підсудність даного кримінального провадження визначена ухвалою Верховного Суду колегію суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 25.02.2021 року.
Ухвалою судді від 01.03.2021 року призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.

Захисники обвинувачених не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Обвинувачені підтримали позиції своїх захисників.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України підсудне Бориспільському міськрайонному суду Київської області.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, не має.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимог процесуального закону, підстави для його повернення відсутні.

При цьому, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дванадцятою цієї статті.
Згідно вимог ч. 2 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один із них заявив клопотання про такий розгляд.
Під час підготовчого судового засідання суд роз`яснив обвинуваченим їх право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно них колегіально судом у складі трьох суддів. Жоден з обвинувачених не заявив клопотання про колегіальний розгляд вказаного кримінального провадження.
Тому розгляд вказаного кримінального провадження необхідно проводити головуючим суддею одноособово.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Коло осіб, що беруть участь у судовому засіданні, на даній стадії є наступним: прокурор, обвинувачені та їх захисники.

Зазначене судове засідання з урахування принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

При цьому, як встановлено в ході підготовчого судового засідання, обвинувачені постійно проживають в м. Дніпрі. Так само, захисники обвинувачених адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а також прокурори групи прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ( ОСОБА_3 ) проживають (здійснюють свою професійну діяльність) в м. Дніпро.

Зважаючи на вище викладене, відповідно до положень ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує.

Крім того, згідно постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896), запроваджені відповідні заходи на території України у зв`язку з поширенням вірусу серед населення України, серед яких є і заборона міжміських перевезень.
Таким чином, з метою належного проведення судового засідання, участі всіх обвинувачених, їх захисників та прокурора, суд вбачає за необхідне здійснювати дистанційне судове провадження в режимі відеоконференції з Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

Також під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді триманні під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 до шістдесяти днів, який спливає 05.03.2021 року, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень, а також просить врахувати тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим, оскільки один із злочинів відноситься до особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим останні можуть переховуватися від суду, можливий вплив на інших обвинувачених з метою зміни ними свідчень на свою користь, оскільки зазначені правопорушення вчинені за попередньо змовою осіб, а також на свідків по даній справі, які ще не допитані, а отже обвинувачені перебуваючи на волі зможуть впливати на них, продовжити вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки інкриміновані їм злочини вчинені за попередньо розробленим злочинним планом, за попередньо змовою осіб, тобто існує стійкий, відпрацьований механізм їх вчинення. Також, на даний час обвинувачені вже ознайомлені з матеріалами провадження, обізнані про наявність свідків, понятих, а також висновків експертиз та експертів, які їх робили, а тому перебуваючи на волі зможуть впливати на них. Це в свою чергу свідчить, що існують ризики, передбачені п.1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Отже, ризики, які були враховані судом при обранні стосовно обвинувачених запобіжного заходу та під час продовження строку його дії, на даний час не втратили свою актуальність, тому вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної їх поведінки. Прокурор вказав на наявність підстав для продовження строків тримання під вартою обвинувачених, із урахуванням характеризуючих даних про осіб обвинувачених та тяжкості кримінальних правопорушень, у яких вони обвинувачується, з подальшим існуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обраного стосовно обвинуваченої ОСОБА_11 , у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год., з покладанням на неї обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, термін якого спливає 05.03.2021 р., з метою забезпечення виконання обвинувачуваною належної поведінки, шляхом обмеження її спілкування з іншими обвинувачуваними та іншими учасниками у кримінальному провадженні, та враховуючи те, що продовжують існувати ризики, встановлені судом при обранні запобіжного заходу, а саме можливість обвинуваченої переховуватись від суду, незаконний вплив на інших обвинувачених, тиск на свідків, які ще недопитані, продовжити вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки інкриміновані ОСОБА_11 злочини вчинені за попередньо розробленим злочинним планом, за попередньо змовою осіб, тобто існує стійкий, відпрацьований механізм їх вчинення.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисник обвинуваченої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 , та захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , заперечували проти продовження тримання обвинувачених під вартою. В обґрунтування своїх заперечень, вважали пред`явлену підозру необґрунтованою, а також вважали за можливе змінити запобіжний захід обвинувачених із тримання під вартою на альтернативний, більш м`який, не пов`язаний з тримання під вартою, зокрема на домашній арешт у певний час доби (нічний час). Так, на думку захисників обвинувачених, стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а тому такі ризики відсутні, а також не доведено факт того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинувачених. Також сторона захисту зазначила, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мають місці соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де проживають разом зі своїми родинами. Також вказують на те, що останні ніколи не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, мають постійне місце проживання. Крім того, адвокати зазначили, що у обвинуваченого ОСОБА_4 наявні серйозні проблеми зі здоров`я, він має ряд захворювань, зокрема ішемічну хворобу серця у виді атеросклеротичного кардіосклерозу та гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, у зв`язку з чим він потребує належного лікування, яке не можуть йому забезпечити в умовах СІЗО, а тому він не може більше перебувати під вартою. Також на утриманні обвинуваченого ОСОБА_4 перебуває пристаріла матір ОСОБА_14 , яка страждає на низку хронічних захворювань та через незадовільний стан здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги. При цьому адвокати обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вказали, що до затримання останній офіційно працювали, тобто мали постійно джерело прибутку, за місцем роботи характеризуються виключно позитивно. Крім того, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 , просив врахувати, що ОСОБА_7 є матір`ю двох неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні, вона здійснює свої батьківські обов`язки на належному рівні та бере активну участь у їх вихованні та житті. Однак, обраний відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не дає їй можливості на належному рівні утримувати своїх дітей, тобто позбавляє її можливості повноцінно займатися вихованням її дітей.

Обвинувачувані ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 підтримали думку своїх захисників, та просили змінити їм запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на домашній арешт. Зобов`язалися не порушувати обов`язків передбачених ст. 194 КПК України у разі зміни запобіжного заходу на домашній арешт. Вважають, що їх подальше перебування в слідчому ізоляторі позбавляє їх можливості здійснювати догляд за своїми батьками та дітьми, чого вони безумовно потребують, що може призвести до тяжких наслідків у їх родинах.
Також обвинувачений ОСОБА_4 додав, що перебуваючи в СІЗО йому надається медична допомога, однак вона не являється висококваліфікованою, у зв`язку з чим його стан здоров`я з кожним днем лише погіршується, і вважає, що його подальше перебування в слідчому ізоляторі шкодитиме його здоров`ю та може призвести до тяжких наслідків.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 додали, що на їх утриманні перебувають неповнолітні діти, які потребують постійного материнського виховання, догляду та турботи, якої, на жаль, вони не можуть надати, перебуваючи в слідчому ізоляторі, що позбавляє їх можливості здійснювати їхні батьківські обов`язки на належному рівні.
Захисники обвинуваченої ОСОБА_11 адвокати ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заперечували щодо клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год., вказуючи на те, що обвинувачена не порушувала обраний відносно неї запобіжний захід, з`являється на всі виклики суду, що свідчить про належну та бездоганну її процесуальні поведінку. Також зазначили, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, прокурором належним чином не обґрунтовано, як і не доведено неможливість застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи вищевикладене, а також позитивні характеристики обвинуваченої, наявність в неї міцних соціальних зв`язків, захисники обвинуваченої ОСОБА_11 просили суд змінити обвинуваченій, обраний відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання, з покладенням на неї відповідних процесуальних обов`язків.
Обвинувачувана ОСОБА_11 підтримала думку свої захисників.
Суд, заслухавши клопотання та думки сторін кримінального провадження, дослідивши документи приєднані до клопотань, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Так, згідно з п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати, зокрема, на інших обвинувачених, свідка, експертів, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, рішення "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 р., рішення "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р.).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Так, під час підготовчого судового засідання прокурором зазначалося про те, що ризики, передбачені п.1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувались при обранні запобіжного заходу та були підставами для продовження строку запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , не зменшилися та продовжують існувати. Разом із тим, такі посилання прокурора не були доведені відповідними доказами під час розгляду вищезазначених клопотань.
При цьому, слід зазначити, що у поданих клопотаннях прокурор наводить ідентичні ризики для продовження запобіжних заходів щодо всіх обвинувачених.
Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ("Ідалов проти Росії", п. 140). Так, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що в цій справі загальний термін тримання обвинувачених під вартою становить майже вісім місяців, доводи сторони обвинувачення про те, що лише подальше тримання обвинувачених під вартою може убезпечити від настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою на даний час, не можна вважати належно обґрунтованими, оскільки з огляду на рішення Європейського суду ризик втечі зменшується зі спливанням часу, проведеного під вартою (Ноймайстер проти Австрії §10), вагомість наявних доказів може бути важливим фактором, що свідчить про наявність в минулому і зараз серйозних ознак вини, само по собі не може служити виправданням тривалого тримання під вартою (Дереджі проти Туреччини, §38), ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Яжинський проти Польщі, §43).

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, як ОСОБА_4 , як і ОСОБА_9 , так і ОСОБА_7 обвинувачуються, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна.

Дані обставини можуть свідчити про наявність ризику, що під впливом тяжкості покарань, які загрожують обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вони можуть переховуватись від судового слідства.

Разом з тим, ступінь ризику втечі оцінюється в сукупності факторів, пов`язаних з характером особи обвинуваченого, моральністю, його відношенням до інкримінованого кримінального правопорушення, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.
Тому при вирішенні питання доцільності тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , під вартою, суд враховує дані про осіб обвинувачених.

Так, необхідно врахувати, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Як вбачається з матеріалів, наданих стороною захисту, під час підготовчого судового засідання, обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований та має місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має вищу юридичну освіту, до затримання офіційно працював, маючи свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, має дружину, та на його утриманні перебуває мати похилого віку ОСОБА_14 . Ці обставини свідчить про те, що ОСОБА_4 має достатньо міцні соціальні зв`язки за місцем свого постійного проживання, а також постійне джерело прибутку.
При цьому, судом також враховується, що мати обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_14 являється особою похилого віку, яка страждає на низку хронічних захворювань і зазнала значних травмувань, внаслідок її знедужання, яке потягло падіння, що призвело до неможливості самостійно себе обслуговувати, у зв`язку з чим вона постійно потребує стороннього догляду. Вказані обставини підтверджуються довідкою лікаря від 01.03.2021 року. Таким чином, в силу незадовільного стану здоров`я мати ОСОБА_4 беззаперечно потребує сторонньої допомоги.
Також, як вбачається із наданих адвокатом ОСОБА_4 медичних документів, у ОСОБА_4 , за наслідками проведеного обстеження в умовах спеціалізованої медичної установи КП «Дніпрпетровський обласний клінічний центр кардіології та кардіохірургії» «ДОР», діагностовано та підтверджено наявність тяжких хронічних захворювань, а саме: ішемічна хвороба серця, стабільна стенокардія, стенозуючий коронаросклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, стенозуючий атеросклероз судин нижніх кінцівок. Також, відповідно до відповіді з Центру охорони здоров`я ДКВС України в Дніпропетровській та Донецькій областях, у ОСОБА_4 діагностовано ішемічну хворобу серця у виді атеросклеротичного кардіосклерозу та гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, у зв`язку з чим він потребує належного лікування. ОСОБА_4 рекомендоване лікування поза межами установи, так як належне лікування, встановлених у нього діагнозів, неможливо забезпечити в умовах СІЗО.

Із документів, наданих адвокатом обвинуваченої ОСОБА_9 вбачається, що до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 офіційно працювала в ТОВ «Картон груп «СИБО» на посаді комірника. За місцем роботи ОСОБА_9 характеризується виключно з позитивної сторони, як професійний, пунктуальний та з високою продуктивністю роботи працівник. Це в свою чергу свідчить про те, що до затримання ОСОБА_9 мала постійне джерело доходу.
Також, необхідно врахувати, що як обвинувачена ОСОБА_9 , так і обвинувачена ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися. Як вбачається з матеріалів, наданих стороною захисту, під час підготовчого судового засідання, обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мають місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 відповідно.
При цьому, судом враховується, що як обвинувачена ОСОБА_9 , так і обвинувачена ОСОБА_7 мають на утриманні по двоє неповнолітніх дітей, яких вони виховують та утримують фактично самостійно. При цьому, враховуючи вік дітей, які являються неповнолітніми, останні потребують постійної материнської турботи, піклування та догляду, а також матеріального забезпечення. Ці обставини свідчить про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мають достатньо міцні соціальні зв`язки за місцем їхнього постійного проживання.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мають міцні сімейні, соціальні зв`язки в місці їхнього постійного проживання, наявність родини й утриманців.
Так, слід враховувати, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки потреба подовжити строк тримання його під вартою не можна оцінювати з суто абстрактної точки зору, зважаючи лише на тяжкість злочину.
Такої позиції дотримується Європейський Суд з прав людини. Зокрема, в п. 74 його рішення у справі "Мамедова проти Росії" (Mamedova v. Russia), заява №7064/05 від 01.06.2006 року зазначено: "…Розглядаючи законність і обґрунтованість подальшого тримання заявниці під вартою, районний і обласний суди увесь час посилалися на серйозність висунутого обвинувачення як на головний чинник для оцінки можливості того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме відправленню правосуддя або вчинятиме нові злочинні дії. Однак, як не раз зазначав Суд, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу подовжити строк тримання під вартою не можна оцінювати з чисто абстрактної точки погляду, зважаючи лише на тяжкість злочину. Так само і подовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі…".

З огляду на зазначені обставини, оцінивши в сукупності ступень тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за вчинення інкримінованих їм злочинів, враховуючи дані про осіб обвинувачених, які раніше не судимі, зареєстровані, мають місце постійного проживання в м. Дніпрі, де проживають разом зі своїми родинами, наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків та утриманців, неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків, які потребують постійного догляду та піклування, суд вважає, що на даний момент ризик переховування обвинувачених, у разі їх звільнення з-під варти, зменшився.

При цьому, суд вважає, що ризику переховування від суду, за встановлених в ході судового розгляду обставин, може запобігти цілодобовий домашній арешт із покладенням на ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обов`язку носити електронний засіб контролю, за допомогою якого сторона обвинувачення може відслідкувати порушення умов домашнього арешту.
Крім того, враховуючи фактичні обставини за яких обвинуваченим інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, а саме вчинення злочинів в сфері обігу наркотичних речовин, декількох епізодів, суд вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення ними можливого незаконного впливу на інших обвинувачених та свідків у даному кримінальному провадженні, які наданий момент і ще не допитані.

Разом з тим, суд вважає, що запобігти даному ризику може цілодобовий домашній арешт із покладенням на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обов`язку утримуватися від спілкування із обвинуваченими та свідками у кримінальному провадженні № 0000576. Адже, в разі цілодобового домашнього арешту обвинувачені перебуватимуть лише в одному місці за місцем фактичного проживання, а їх пересування на виклик до суду знаходитиметься під контролем правоохоронних органів з допомогою електронного засобу контролю.
Також прокурор зазначає, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 можуть продовжувати вчинювати аналогічні кримінальні правопорушення, оскільки правопорушення вчинені за попередньо розробленим злочинним планом, за попередньою змовою групою осіб, тобто існує стійкий, відпрацьований механізм їх вчинення. При цьому суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 раніше не судимі. Крім того, як встановлено під час підготовчого судового засідання, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 офіційно працювали, а отже і мали офіційне джерело для існування. При цьому цілодобовий домашній арешт буде достатнім для запобігання даного ризику.
Також прокурор посилається на те, що обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 можуть незаконно впливати на понятих та експертів у даному кримінальному провадженні. Однак, прокурор не надав суду доказів, що такі факти мали місце, тому такий ризик є лише безпідставним припущенням прокурора та на увагу не заслуговує.
Отже, враховуючи вказані обставини, характер висунутого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винними, а також те, що в клопотаннях про продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться посилання, фактично на ті самі обставини, які слугували підставами для застосування та продовження запобіжного заходу, на переконання суду не можуть бути належними підставами для задоволення таких клопотань.
Суд вважає, що прокурор не надав суду достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що ризики, заявлені на час прийняття рішення про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшилися та існують обставини, які виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою.

Обставин на підтвердження того, що з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 під вартою, прокурором також не доведено.

До того ж зі сплином часу, тривале тримання обвинувачених під вартою вимагає додаткового обґрунтування, проте сторона обвинувачення його не навела. Сторона обвинувачення не намагалася продемонструвати й наявність конкретних фактів, які б доводили, що стверджувальні ризики переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором, на даному етапі судового розгляду, не доведено та не наведено переконливих мотивів, того, що наявність ризиків, передбаченого п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не може бути мінімізована за рахунок інших запобіжних заходів. При цьому, слід зазначити, що обвинувачені знаходиться під вартою майже 8 місяців, що хоч і є співмірним з тяжкістю обвинувачення, однак прокурор не зазначив нових аргументів, які б з огляду на вищезазначені положення законодавства, виправдовували подальше їх тримання під вартою.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням інкримінованих ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обставин вчинених кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, встановлених під час підготовчого судового засідання, даних про осіб обвинувачених, їх пояснення, приймаючи до уваги доводи сторони захисту адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 про можливість належного виконання обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , покладених на них процесуальних обов`язків в межах більш м`якого запобіжного заходу на час проведення судового розгляду, ніж тримання під вартою, незважаючи на те, що останні обвинувачуються, серед іншого, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років, однак, дослідивши надані до суду матеріали, які містять дані про осіб обвинувачених, їх вік, стан здоров`я, те що вони раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, мають постійне місце мешкання, проживають разом зі своїми родинами, зокрема обвинувачений ОСОБА_4 з дружиною та непрацездатною матір`ю, яка на даний час, за станом здоров`я позбавлена можливості себе самостійно обслуговувати, а тому потребує стороннього догляду свого сина, а обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 проживають разом зі своїми неповнолітніми дітьми, які перебувають на їх утриманні та вихованні, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає, що прокурор не довів п. 3 ст. 194 КПК України, а саме неможливість застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 іншу міру запобіжного заходу - у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на них обов`язків, встановлених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці, що на думку суду буде достатнім для тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки обвинувачених.
Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2021 року обвинуваченій ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_11 , серед іншого, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 , в разі визнання її винуватою, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачена буде вживати заходів для переховування від суду.

При цьому, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд враховує дані про особу ОСОБА_11 , її вік, стан здоров`я, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, не порушувала обраний їй раніше запобіжний захід, має стійкі соціальні зв`язки за місцем свого проживання, а саме: має чоловіка ОСОБА_16 , матір ОСОБА_17 , котра є людиною похилого віку, та в силу незадовільного стану здоров`я потребує сторонньої допомоги, має доньку ОСОБА_18 , котра вже є повнолітньою особою.
Також, судом береться до уваги, що ОСОБА_11 офіційно працює, а отже отримує заробітну плату, тобто має офіційний дохід, раніше не судима, що свідчить про відсутність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність обрати стосовно ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на визначений час доби, з покладанням на неї обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці, оскільки існують ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме ті, що обвинувачена може переховуватися від суду, впливати на свідків, які ще недопитані, а також на інших обвинувачених у зазначеному кримінальному провадженні.
На думку суду, саме такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_11 , оскільки суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачуються остання має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.

При цьому наявність обґрунтованих підстав для обрання на даний час запобіжного заходу ОСОБА_11 у вигляді особистого зобов`язання, на чому наполягає сторона захисту без посилання на існування будь-яких стримуючих факторів для останньої суд не вбачає.

Так, посилання сторони захисту на те, що остання має бездоганну процесуальну поведінку, вказуючи на те, що вона не порушувала обраний відносно неї запобіжний захід, не може бути підставою для зміни їй запобіжного заходу, оскільки обвинувачена зобов`язані виконувати обов`язки, покладені на неї судом. Це в свою чергу свідчить про те, що відповідний запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_11 у повній мірі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 31, 176-197, 314-315, 331, 350, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Підготовче провадження в кримінальному провадженні №0000576, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року, - закінчити.

Призначити кримінальне провадження №0000576, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення нею кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо вчинення нею кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо вчинення нею кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, ч.2 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч.2 ст. 311 КК України, - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Судовий розгляд здійснювати за участю прокурора, обвинувачених та їх захисників в режимі відеоконференції з Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю з визначенням обов`язків терміном на два місяці, а саме: не залишати місця проживання в АДРЕСА_4 ; повідомляти прокурора (суд) про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; повідомляти про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку прокурору та суду; з`являтись за викликом до суду в кримінальному провадження; не спілкуватись з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до уповноважених органів держави паспорт та інші документи, які надають право виїзду за кордон; дотримуватись запроваджених карантинних заходів, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків для обвинуваченого ОСОБА_4 діє до 24.00 год. 03.05.2021 року.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю з визначенням обов`язків терміном на два місяці, а саме: не залишати місця проживання в АДРЕСА_3 ; повідомляти прокурора (суд) про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; повідомляти про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку прокурору та суду; з`являтись за викликом до суду в кримінальному провадження; не спілкуватись з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до уповноважених органів держави паспорт та інші документи, які надають право виїзду за кордон; дотримуватись запроваджених карантинних заходів, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків для обвинуваченої ОСОБА_7 діє до 24.00 год. 03.05.2021 року.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням засобів електронного контролю з визначенням обов`язків терміном на два місяці, а саме: не залишати місця проживання в АДРЕСА_2 ; повідомляти прокурора (суд) про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; повідомляти про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку прокурору та суду; з`являтись за викликом до суду в кримінальному провадження; не спілкуватись з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до уповноважених органів держави паспорт та інші документи, які надають право виїзду за кордон; дотримуватись запроваджених карантинних заходів, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків для обвинуваченої ОСОБА_9 діє до 24.00 год. 03.05.2021 року.
Звільнити обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з визначенням обов`язків терміном на два місяці, а саме: не залишати місця проживання в АДРЕСА_5 в період час з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня; повідомляти прокурора (суд) про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; повідомляти про необхідність зміни свого місця проживання та засобів зв`язку прокурору та суду; з`являтись за викликом до суду в кримінальному провадження; не спілкуватись з іншими обвинуваченими та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до уповноважених органів держави паспорт та інші документи, які надають право виїзду за кордон; дотримуватись запроваджених карантинних заходів, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та визначених обов`язків для обвинуваченої ОСОБА_11 діє до 24.00 год. 03.05.2021 року.
Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення ухвали через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. В іншій частині хвала суду оскарженню не підлягає.

Повний тексту ухвали суду оголошено 09.03.2021 року.

Суддя ОСОБА_1