Справа № 464/2516/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/978/20 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання 1 (один) рік обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
Згідно з ч. 1 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 6 травня 2020 року о 18:00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні квартири на АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав із кімнати, а саме тумби біля ліжка, фотоапарат марки «Canon» моделі EOS 100 D чорного кольору, загальною вартістю 9800 грн., який належить ОСОБА_8 , спричинивши останній матеріальної шкоди на зазначену суму, після чого з викраденим майном 9 травня 2020 року направився в ломбард ПТ «УМКВ і Компанія», що на пр. Червоної Калини, 53а у м. Львові, де збув викрадене майно, отримавши за нього суму позики 1000 гривень, якими розпорядився на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року, прокурор подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та засудити до покарання у виді 240 годин громадських робіт (в редакції Закону №1449-VI від 4 червня 2009 року).
Апеляційну скаргу мотивує тим, що 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Цим Законом внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України «крадіжка» та передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Дана норма поширює свою дію на ті кримінальні правопорушення, що вчинені після набрання нею чинності.
При цьому попередня редакція ч. 1 ст. 185 КК України, що діяла на час вчинення злочину, не передбачала покарання у виді обмеження волі.
Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, 6 травня 2020 року, тобто до набрання чинності Закону №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, а тому застосування нової редакції ч. 1 ст. 185 КК України в частині застосування покарання у виді обмеження волі, якого не було у редакції статті на момент вчинення злочину, є погіршенням становища особи, а тому згідно зі ст. 5 КК України нова редакція ч. 1 ст. 185 КК України, в частині, що погіршує становище особи (встановлює покарання у виді обмеження волі) не має зворотної сили та не може бути застосована в цій частині до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Заслухавши виступ прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав частково та просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, пояснення потерпілої, яка у вирішенні питання про призначення покарання поклалася на розсуду суду, пояснення обвинуваченого, який просив призначити йому покарання у виді штрафу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Однак вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Так, як слідує з матеріалів кримінального провадження, інкримінований йому злочин ОСОБА_6 вчинив 6 травня 2020 року.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України у редакції, чинній станом на 6 травня 2020 року, передбачала відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

З 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Цим Законом внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України «крадіжка» та передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Тобто санкція ч. 1 ст. 185 КК України була змінена Законом №2617-VIII, зокрема, доповнена покаранням у виді обмеження волі.
При цьому відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, до набрання чинності Законом №2617-VIII, а нова редакція ч. 1 ст. 185 КК України в частині застосування покарання у виді обмеження волі погіршує становище обвинуваченого, а тому, на думку колегії суддів, вказана норма не може бути щодо нього застосована.
На переконання колегії суддів, наведене свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для скасування вироку в цій частині.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Пункт 4 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, скасування судового рішення, є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При призначенні нового покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів, відповідно до статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не відшкодував заподіяну шкоду, є раніше не судимим, має позитивну характеристику за місцем проживання, дані досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, врахувавши обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що заподіяну потерпілій шкоду не відшкодував, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що ОСОБА_6 доцільно призначити покарання у виді штрафу, який буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, та відповідати меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що 1 липня 2020 року набрали чинності зміни внесені до Кримінального кодексу України (Закон України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), якими збільшено межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України в частині розміру штрафу, зокрема, покарання у виді штрафу визначено у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.
Виходячи з того, що чинна на час апеляційного перегляду вироку редакція ч. 1 ст. 185 КК України погіршує становище ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу у розмірі в редакції закону, який діяв на час вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (Закон України № 270-VI від 15 квітня 2008 року).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання - скасуванню з ухваленням нового вироку, з визначенням обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст. ст. 405, 406, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 27 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України - скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4