Справа № 709/210/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/811/13/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року ОСОБА_6 засуджено: за ч.3 ст. 142 КК України на 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ч. 3 ст. 101 КК України на 10 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 остаточно призначено 13 років позбавлення волі, із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано покарання, призначене за вироком Калуського міського суду від 17 листопада 2003 року та вироком Рахівського районним судом від 19.12.2013 року і остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено 15 років позбавлення волі, із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Зараховано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання відбутий строк за вироком Калуського міського суду від 17 листопада 2003 року 4 роки 1 місяць 9 днів.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 в строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 03.08.2011 року по 20.08.2017 рік, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 скасовано, його звільнено з-під варти негайно в залі суду.

У зв`язку з відбуттям засудженим ОСОБА_6 призначеної судом міри покарання вирок до виконання судом ухвалено не приводити.

Згідно вироку ОСОБА_6 06.06.2000 року, близько 22 години 30 хвилин, за попередньою змовою з громадянами України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, вибивши вхідні двері, проникли у вагончик, встановлений в АДРЕСА_2 та 834 Словацької Республіки у якому тимчасово проживав громадянин України ОСОБА_10 , де з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, напали на останнього, із застосуванням насильства, небезпечного в момент спричинення, у вигляді нанесення йому ударів палицями та ногами по різним частинам тіла та голові, кололи кухонним ножем, погрожували йому пістолетом, під час чого, відібрали у нього належні йому грошові кошти в сумі 897 доларів США, що в перерахунку на гривню України становило 4 тисячі 877 гривень 80 копійок, та 7 тисяч Словацьких крон, що в перерахунку на гривню України становить 821 гривню 10 копійок, на загальну суму 5 тисяч 698 гривень 90 копійок та відеорекодер невстановленої марки та вартості. Внаслідок спричинених тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , через певний час помер.

Крім того, ОСОБА_6 06.06.2000 року, близько 22 години 30 хвилин, за попередньою змовою з громадянами України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленою слідством особою, під час розбійного нападу на ОСОБА_10 , умисно спричинили останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рвано-дробленої рани та осколочного перелому носу, двох рвано-дроблених ран правої брови, двох рвано-дроблених ран верхньої губи, багаточисленних подряпин та синців лиця, рвано-дроблених ран та синців волосяної частини голови та лобу, рвано-дроблених ран правої вушної раковини, різаних ран обох вушних раковин. На шиї було встановлено подряпину, синці та колото-різану поверхневу рану шкіри та під шкіри. На грудній клітині, животі та спині синці та подряпини шкіри. На верхніх кінцівках було встановлено подряпини та синці плечей, подряпини та синці рук, обохсторонньо на передпліччях встановлено обширні площі синців, перелом лівої ліктьової кістки, перелом 4 зап`ястної кістки та верхнього суставу 4 пальця лівої руки, подряпину та рвано-дроблену рану лівого ліктя. На нижніх кінцівках були встановлені багаточислені синці, особливо в області колін, рвано-дроблені рани правого коліна та лівої бедрової кістки, дві колоті рани лівого стегна, різану рану лівого стегна, колоту рану бедрової кістки. При внутрішньому огляді трупа було встановлено осколочний перелом свода зправа в лобно-височній області, перелом основи черепа в передній та середній черепній ямі, синець черепних покровів, крововилив під тверду та м`які оболонки мозку, роздроблення тім`яних та височних доль мозку, набряк мозку. Було встановлено затікання крові у трахею, перелом 10-го ребра зправа. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток основи та склепіння черепа, що привело до набряку та ущемлення речовини головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті його, через певний час після, спричинення йому вище вказаних тілесних ушкоджень.

На даний вирок засуджений ОСОБА_6 подав апеляцію в якій просить скасувати його та ухвалити щодо нього вирок, яким виправдати його в інкримінованих злочинах.

В обґрунтування апеляції вказує, що вирок є незаконним, ґрунтується на припущеннях та не відповідає дійсним обставинам справи. Вказує, що органом досудового розслідування в Україні не здобуто жодного доказу його участі в інкримінованих йому злочинах. Також, в описовій частині вироку судом першої інстанції зазначено, що жоден із допитаних свідків, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не вказали на нього, як на учасника інкримінованого йому злочину. Крім цього, органом досудового розслідування в Україні та органом досудового розслідування і судом Словацької Республіки не доведено його присутності на території Словацької Республіки під час вчинення описаних злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, причини своє неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду його апеляційної скарги, що підтверджуються рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши виступ прокурора, яка заперечила подану апеляцію, перевіривши матеріали досудового слідства та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, досудове і судове слідство по ній проведені з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Викладені у вироку суду висновки про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 142 КК України та ч.3 ст. 101 КК України, ґрунтуються на сукупності достовірних та узгоджених між собою доказів, які всебічно та повно досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду даної справи і відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Так, не зважаючи на невизнання своєї вини засудженим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 142 КК України в редакції 1960 року, як розбій, напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, поєднаний з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, вчинений з проникненням у житло та за ч.3 ст. 101 КК України в редакції 1960 року, як умисне тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, за які його засуджено, його вина повністю підтверджується наступними достовірними доказами, повно та всебічно дослідженими судом першої інстанції.

Зокрема, показами потерпілої ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_16 ; заключенням експертизи від 17 жовтня 2000 року, згідно якої встановлено, що безпосередньою причиною смерті ОСОБА_17 була відмова життєво важливих центрів мозку при набряку мозку, кровотечі під тверду та м`які оболонки мозку, роздроблення мозку, перелом своду та основи черепа після багаторазового тупого поранення волосяної та лицьової частин голови; протоколом впізнання від 30 червня 2000 року відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 , як учасника злочину; вироками Крайового суду м. Братислави Словацької Республіки від 06 вересня 2002 року та Верховного Суду Словацької Республіки від 12 березня 2002 року постановлених відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за вчинення вище вказаного злочинів у відношенні до потерпілого ОСОБА_10 , які мали місце 06 червня 2000 року в с. Лаба Словацької Республіки, в яких стверджено співучасть ОСОБА_6 в побитті потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця пригоди від 07 червня 2000 року; відповіддю Львівського державного коледжу декоративного і ужиткового мистецтва ім. І.Труша №265 від 12 вересня 2011 року на запит Рахівського РВУ МВС України, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Посилання апеляцій засудженого ОСОБА_6 щодо непричетності останнього до вчинення злочину, а також, що вирок суду першої інстанції є незаконним, ґрунтується на припущеннях та не відповідає дійсним обставинам справи свого підтвердження не знайшли.

Вказані доводи стали предметом оцінювання суду першої інстанції: як непричетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, так і показанням свідків окремо та у сукупності судом першої інстанції надано належної оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під час судового слідства належно досліджено усі докази по справі, в їх числі показання свідків, висновки експертиз, численні письмові докази матеріалів справи, що є узгодженими між собою, та у їх сукупності спростовують доводи засудженого ОСОБА_6 .

При цьому суд, на підставі досліджених доказів, у вироку обґрунтовано вказав, з яких причин критично відноситься до показань ОСОБА_6 та позиції сторони захисту щодо непричетності останнього до вчинення злочину.

Зокрема, на думку колегії суддів суд першої інстанції правильно взяв до уваги покази свідка ОСОБА_9 , який вказав, що коли вони скоювали злочин в Словацькій республіці, за кермом був ОСОБА_18 та ще в автомобілі були з ними двоє, йому незнайомі, то може серед них один і був ОСОБА_19 ; покази свідка ОСОБА_8 , який при повторному допиті 28 квітня 2015 року, у порядку судового доручення зазначив, що з ОСОБА_6 познайомився у Словацькій Республіці в м. Братислава в літку 1999 року, точної тати коли саме не пам`ятає, їх познайомив ОСОБА_20 , з яким він познайомився там же раніше у 1999 році.

Щодо посилань апелянта про те, що в 2000 році його не було на території Словацької Республіки і що в цей час він перебував на навчання в місті Львові, а саме Львівському училищі прикладного мистецтва, то такі є безпідставними, оскільки у листі Львівського державного коледжу декоративного і ужиткового мистецтва імені І.Труша № 265 від 12 вересня 2011 року зазначено, що ОСОБА_6 у 2000 році у коледжі на навчанні та на сесії не перебував.

Крім того, після спростування вказаних обставин засуджений ОСОБА_6 в суді першої інстанції стверджував, що в цей час тимчасово проживав у своєї сестри в місті Калуш Івано-Франківської області. Проте, і ці його твердження були спростовані після допиту в порядку судового доручення сусідів, які не підтвердили факт його перебування в місті Калуш на момент вчинення злочину.

Також, ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді першої інстанції на запитання де його закордонний паспорт зазначив, що такий ним втрачено. Однак, згідно інформації наданої Рахівським районним відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області від 07 жовтня 2014 року вих. № 1518 ОСОБА_6 до правоохоронних органів про втрату ним закордонного паспорта не звертався.

Таким чином, доводи апеляції засудженого ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає апеляція є необґрунтованою й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог КПК України (1960 року), є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 377, 382 КПК України (1960 року), колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4