Номер провадження: 11-сс/813/418/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2021 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000985 від 21 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин слідим суддею

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2021 року було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту до 18 квітня 2021 року, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк досудового розслідування до 29 березня 2021 року. Альтернативний запобіжний захід у виді застави прокурор просив не визначати.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, він залишив місце вчинення злочину до приїзду поліції, у зв`язку з чим оголошувався у розшук.

Підозрюваний на протязі більше трьох місяців переховувався від органу досудового розслідування, уникаючи будь-кого спілкування із власною сім`єю, що вказує на його ставлення до родинних зв`язків.

Крім того підозрюваний частково визнає свою вину та вказує, що він не завдавав удари потерпілому, а лише його штовхнув.

Також прокурор звернув увагу на те, що слідчим суддею були порушені права підозрюваного, оскільки строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливають 29 березня 2021 року, а запобіжний захід у виді домашнього арешту до ОСОБА_8 застосований до 18 квітня 2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.) с законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 21 листопада 2020 року, приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи навпроти торгівельного павільйону «7 (сьомий) квартал», що розташований за адресою: місто Одеса, вулиця 7 Пересипська, № 9А/2, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли в ході словесного конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння йому тілесних ушкоджень, з метою завдання шкоди здоров`ю, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше 1 (одного) удару правою рукою (кистю руки стиснутою в кулак) в область голови (лівої частини обличчя). Від отриманого удару останній втратив свідомість та впав на асфальтне покриття.

В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: важкої закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, гострої субдуральної гематоми над правою півкулею, перелому лобно-тім`яно-потилочних кісток справа.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.11.2020 року, відповідно до якого, ОСОБА_11 повідомила, що близько 00:30 01:00, 21.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа завдала тілесні ушкодження її сину ОСОБА_10 ;

- довідкою КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР від 21.11.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_10 встановлений діагноз: важка закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, гостра субдуральна гематома над правою півкулею, перелом лобно-тім`яно-потилочних кісток справа;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відповідно д яких свідки пояснили, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 сварилися, та врезультаті ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_16 кулаком по обличчю, від удару ОСОБА_16 впав. Після вчиненого була викликана швидка допомога та ОСОБА_16 забрали до лікарні;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 21.11.2020 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_12 впізнала на фото 4 ОСОБА_8 , як особу, яка 21.11.2021 року, близько 00:30 01:00, за адресою: місто Одеса, на перехресті вулиць Долинської та 7 Пересипської, нанесла удар ОСОБА_16 , від якого останній впав на асфальт та втратив свідомість;

- та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

В апеляційній скарзі, як на підстави необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та не намагався переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_8 двічі, за першою вимогою, з`являвся до Одеського апеляційного суду, а також самостійно, за першою вимогою з`явився до Приморського районного суду м.Одеси для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження прокурора про те, що у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки прокурором не було надано жодних доказів про те, що з часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 здійснював будь-який вплив на потерпілого та свідків.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Так, ОСОБА_8 раніше не судимий, має місце реєстрації у АДРЕСА_2 , проживає разом з батьками, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, ОСОБА_8 є студентом 3 курсу Одеського професійного ліцею морського транспорту, набуває професію матроса моториста 2 класу.

За місцем проживання ОСОБА_8 характеризується виключно з позитивної сторони.

В свою чергу, апеляційний суд враховує закріплену в п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і розтлумачену в п. 86 рішення ЄСПЛ у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018 «презумпцію на користь звільнення» з урахуванням того, що запобігти встановленим ризикам можливо, шляхом застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, апеляційний суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час апеляційного розгляду прокурор не довів та не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений висновок про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя неправильно встановив строк застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, а саме поза межами строку досудового розслідування.

Відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні, внесеному за №0000985 від 21 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, встановлений строк досудового розслідування до 29 березня 2021 року.

Згідно з резолютивною частиною ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 18 лютого 2021 року, встановлено строк дії ухвали до 18 квітня 2021 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу прокурора частково та визначити підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, виходячи із строків досудового розслідування.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 404, 405, 407, 409-411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 18 лютого 2021 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту до 18 квітня 2021 року, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний час доби в період з 21:00 години до 07:00 ранку наступної доби.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

1)Прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першою вимогою;

2)Повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця проживання, роботи, навчання;

3)Не відлучатися з м.Одеси без дозволу слідчого, прокурора.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 29.03.2021 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3