Єдиний унікальний номер судової справи 201/519/21
Номер провадження 1-кс/201/203/2021
УХВАЛА
Іменем України
17 березня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , про скасування передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів нерухомого майна, переданого в рамках кримінального провадження №0000899 внесеного до ЄРДР 12.04.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом ОСОБА_4 , який є представником ОСОБА_3 подано клопотання про скасування передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів нерухомого майна, переданого в рамках кримінального провадження №0000899 внесеного до ЄРДР 12.04.2018 року, в якому адвокат зазначив наступне.

19 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа № 201/3182/19 провадження 1-кс/201/1963/2019 https://reyestr.court.gov.ua/Review/80690531 задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000899 від 12.04.2018 року та вирішено передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» активи, на які у кримінальному провадженні накладено арешт та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вулиця Заводська, будинок 44. Опис об`єкта нерухомого майна: літ. А-лабораторний корпус, цегла, загальна площа-1030,9 кв. м.; літ. Б-Б`Б" - головний корпус, цегла, загальна площа 3825,1 кв. м.; літ. В - склад інвентаря, цегла, загальна площа 488,1 кв. м.; літ. Г - котельня, цегла, загальна площа 345,7 кв. м.; літ. Д - пожежний резервуар, цегла, загальна площа 35,00 кв. м.; літ. Ж - вбиральня, цегла; літ. К - пожежний резервуар, цегла; літ. Л - автозаправочна станція, цегла; літ. М - каналізаційна станція, цегла; літ. Н - склад склотари, метал; літ. О - склад матеріалу, метал; літ. П-склад солі, цегла; №1-огорожа, залізо/бетон.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 про продовження строку досудового розслідування було відмовлено.

Постановою старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 28 квітня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899 за ч. 3 ст. 190 КК України, було закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2020 р. (Справа № 201/11854/20 Провадження 1-кс/201/4350/2020) було скасовано арешт накладений на майно.

Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (надалі Закон) Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

В той же час, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2020 р. (Справа № 201/11854/20, провадження 1-кс/201/4350/2020) було скасовано арешт накладений на майно.

Таким чином на даний момент відсутні правові підстави для передачі майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Тому адвокат просила слідчого суддю винести ухвалу, якою скасувати застосовану ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2019р. Справа № 201/3182/19; Провадження 1-кс/201/1963/2019) передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (код ), нерухомого майна, а саме єдиного майнового комплексу, розташованого за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вулиця Заводська, будинок 44. Опис об`єкта нерухомого майна: літ. А-лабораторний корпус, цегла, загальна площа-1030,9 кв. м.; літ. Б-Б`Б" - головний корпус, цегла, загальна площа 3825,1 кв. м.; літ. В - склад інвентаря, цегла, загальна площа 488,1 кв. м.; літ. Г - котельня, цегла, загальна площа 345,7 кв. м.; літ. Д - пожежний резервуар, цегла, загальна площа 35,00 кв. м.; літ. Ж - вбиральня, цегла; літ. К - пожежний резервуар, цегла; літ. Л - автозаправочна станція, цегла; літ. М - каналізаційна станція, цегла; літ. Н - склад склотари, метал; літ. О - склад матеріалу, метал; літ. П-склад солі, цегла; №1-огорожа, залізо/бетон.

Адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримала, надала пояснення, аналогічні змісту клопотання.

Прокурор надав в судове засідання заяву про розгляд клопотання без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував.

Південно-східне міжрегіональне територіальне управління Національного агенства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів надали в судове засідання заяву про розгляд клопотання без їх участі, вирішення питання щодо вказаного клопотання залишили на розсуд суду.

ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, уповноважена особа у судове засідання не прибула, заяв від не надійшло, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомлено.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України здійснювалося повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, та додані до нього документи, приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 772-VIII «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Отже, обов`язковою умовою здійснення Національним агентством управління активами є попереднє прийняття у межах кримінального провадження процесуального рішення про накладення на них арешту із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися цими активами. Оскільки зазначені види заборон сформульовані альтернативно, то для настання законних підстав здійснення Національним агентством своїх повноважень достатнім є застосування принаймні однієї з них.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арешт майна полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування ним на встановлених цією статтею підставах.

Таким чином, наведений захід забезпечення кримінального провадження передбачає тимчасове обмеження у здійсненні правомочностей, які згідно із частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України складають зміст права власності, крім володіння майном.

Водночас правомочність розпорядження становить закріплену нормами права за власником можливість визначити долю належної йому речі шляхом знищення, відчуження або передачі її в тимчасове володіння іншим особам. Тобто відчуження є однією з форм розпорядження майном і повністю охоплюється його змістом.

З огляду на викладене встановлені частиною першою статті 19 Закону № 772-VIII умови передачі активів в управління Національного агентства щодо накладення на ці активи арешту із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися ними повністю збігаються з юридичним змістом арешту майна, розкритим у частині першій статті 170 КПК України.

Позбавлення права розпоряджатися та/або користуватися майном, тобто накладення принаймні однієї із зазначених заборон, є неодмінним юридичним наслідком арешту майна, зумовленим самою правовою природою цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Наведене свідчить про те, що встановлені у частині першій статті 19 Закону № 772-VIII обов`язкові умови передачі активів в управління Національному агентству виникають у будь-якому разі при накладенні на ці активи арешту на підставі самого лише факту його застосування, навіть якщо у відповідному рішенні не конкретизовано виду застосованих заборон.

Частиною шостою статті 100 КПК України регламентовано передачу Національному агентству для управління або реалізації лише речових доказів на підставах та в порядку, встановлених цією статтею.

Однак з`ясування питання про можливість чи неможливість прийняття аналогічного процесуального рішення щодо іншого майна вимагає аналізу співвідношення понять «речові докази» у розумінні статті 98 КПК України й «активи» як об`єкти управління Національним агентством у порядку, встановленому спеціальним законом.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з частиною першою статті 91 КПК України.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 772-VIII, застосований у цьому нормативному акті термін «активи» означає кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено або накладено арешт у кримінальному провадженні або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні.

Управління активами згідно з пунктом 4 цієї ж частини статті означає діяльність з володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізацію таких активів чи передачу їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізацію активів, конфіскованих у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 772-VIII функціональним призначенням Національного агентства є забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковані у кримінальному провадженні.

Виходячи зі змісту зазначених вище положень Закону № 772-VIII регламентована ним діяльність Національного агентства зумовлена наявністю підстав і прийняттям процесуальних рішень про арешт або конфіскацію майна у кримінальному провадженні. Як передбачено частиною першою статті 1 цього Закону, накладення на активи арешту є обов`язковою умовою здійснення Національним агентством управління ними. Водночас норми спеціального закону не пов`язують реалізацію Національним агентством своїх повноважень із визнанням майна у кримінальному провадженні речовим доказом.

Метою арешту майна у кримінальному провадженні згідно з частиною другою статті 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на зазначену мету арешт майна відповідно до частини першої цієї ж статті застосовується за наявності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, може бути об`єктом конфіскації чи спеціальної конфіскації або ж виступати засобом компенсації завданої злочином шкоди чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, перелік обставин, які зумовлюють необхідність арешту майна і збереження активів та їх економічної вартості шляхом управління цими об`єктами Національним агентством, не обмежується підставами для визнання їх речовими доказами, а є значно ширшим.

Зокрема, майно, яке не містить доказової інформації і не є речовим доказом у розумінні статті 98 КПК України, може бути предметом конфіскації як виду покарання на підставі статті 59 Кримінального кодексу України або звертатися в рахунок відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зазначене узгоджується з вимогами чинних для України міжнародно-правових актів. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 19 Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) (набрала чинності для України 01 березня 2010 року), частини першої статті 31 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції (набрала чинності для України 01 січня 2010 року), частини першої статті 2 Конвенції про відмивання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом (набрала чинності для України 01 травня 1998 року), кожна сторона цих конвенцій зобов`язується вживати необхідних заходів для забезпечення можливості конфіскації чи вилучення в інший спосіб майна осіб, винних у корупційних та інших злочинах, що охоплюються сферою дії відповідних конвенцій, у тому числі власності, вартість якої відповідає отриманим від злочинів доходам.

Об`єкти такої власності, як правило, не пов`язані з кримінальними правопорушеннями, не стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а отже не мають обов`язкових ознак речових доказів. Однак існують правові підстави використовувати зазначені об`єкти для відновлення порушених унаслідок вчинення злочинів прав та законних інтересів держави й суспільства з огляду на матеріальну цінність активів і їх належність винним особам.

Арешт і передача відповідних активів в управління Національному агентству є законними механізмами забезпечення можливості й ефективності їх використання з означеною метою.

Згідно з частиною першою статті 7 Директиви 2014/42/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 03 травня 2014 року «Про замороження та конфіскацію засобів та доходів, отриманих злочинним шляхом, у Європейському Союзі», держави-члени повинні вживати необхідних заходів для забезпечення заморожування та збереження майна з метою його подальшої конфіскації.

З метою збереження арештованого (замороженого) майна частиною першою статті 10 цієї ж Директиви визначено необхідність вжиття державами-учасницями необхідних заходів для забезпечення адекватного управління цим майном, у тому числі шляхом створення спеціально уповноважених на це органів.

Звуження переліку об`єктів, які можуть передаватися в управління Національного агентства, лише до речових доказів може істотно обмежити можливості виконання Україною своїх міжнародних зобов`язань, реалізації мети створення зазначеного органу й виконання ним своїх передбачених статтями 2, 9 Закону № 772-VIII функцій, спрямованих на захист порушених унаслідок вчинення найтяжчих корупційних та інших корисливих злочинів інтересів держави й суспільства.

Водночас на законодавчому рівні дійсно існує колізія між положеннями статті 100 КПК України і вимогами спеціального закону, що істотно ускладнює тлумачення і застосування судом відповідних правових норм під час прийняття рішень.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000899, яке розпочато 12.04.2018 за заявою ОСОБА_8 щодо незаконного заволодіння корпоративними правами та нерухомим майном ТОВ «КЕЙ ІСТЕЙТ», за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В даному випадку, діючим кримінально-процесуальним кодексом України, на противагу вирішенню питання щодо накладення арешту та скасування арешту майна, не передбачено, ні в апеляційному, ні в іншому порядку перегляд рішення про передачу активів в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, що істотно порушує право осіб на ефективний засіб юридичного захисту.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду слідчим суддею питання щодо скасування передачі активів в управління Національного агентства України.

За таких обставин, враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен передувати, слідчий суддя вважає за можливим, з метою забезпечення права осіб на ефективний засіб юридичного захисту, розглянути клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування визначеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2019р. порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000899, внесеного до ЄРДР 12.04.2018 року, щодо передачі нерухомого майна, а саме єдиного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, та застосувати аналогію закону, за правилами, закріпленими в Главі 17 КПК України.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, 19 березня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (справа № 201/3182/19 провадження 1-кс/201/1963/2019 https://reyestr.court.gov.ua/Review/80690531 задоволено клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000899 від 12.04.2018 року та вирішено передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» активи, на які у кримінальному провадженні накладено арешт та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: єдиний майновий комплекс, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Опис об`єкта нерухомого майна: літ. А-лабораторний корпус, цегла, загальна площа-1030,9 кв. м.; літ. Б-Б`Б" - головний корпус, цегла, загальна площа 3825,1 кв. м.; літ. В - склад інвентаря, цегла, загальна площа 488,1 кв. м.; літ. Г - котельня, цегла, загальна площа 345,7 кв. м.; літ. Д - пожежний резервуар, цегла, загальна площа 35,00 кв. м.; літ. Ж - вбиральня, цегла; літ. К - пожежний резервуар, цегла; літ. Л - автозаправочна станція, цегла; літ. М - каналізаційна станція, цегла; літ. Н - склад склотари, метал; літ. О - склад матеріалу, метал; літ. П-склад солі, цегла; №1-огорожа, залізо/бетон.

З доданих до клопотання матеріалів встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в задоволенні клопотання слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_7 про продовження строку досудового розслідування було відмовлено.

Також постановою старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 28 квітня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000899 за ч. 3 ст. 190 КК України, було закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Водночас ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2020 р. (справа № 201/11854/20, провадження 1-кс/201/4350/2020) було скасовано арешт накладений на майно.

Станом на 22.02.2021 року, відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, єдиним власником є ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2018 року, серія та номер: 103, між ТОВ «ПЕТРІКОР ТРАНС» та ОСОБА_3 .
Відповідно до абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Аналізуючи вказані норми, слідчий суддя приходить до висновку, що основною метою застосування судом такого заходу обмеження права власності як передача активів в управління Національному агентству, було забезпечення їх збереження та збереження їх економічної вартості.

Разом з тим, в даному випадку, а саме після скасування ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2020 р. арешту зазначеного вище майна відпала потреба у зберіганні його Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 та скасування визначеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2019р. порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000899, внесеного до ЄРДР 12.04.2018 року щодо передачі нерухомого майна, а саме єдиного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А - лабораторний корпус, цегла, загальна площа - 1030,9 кв. м.; літ. Б -Б`Б" - головний корпус, цегла, загальна площа 3825,1 кв. м.; літ. В - склад інвентаря, цегла, загальна площа 488,1 кв. м.; літ. Г - котельня, цегла, загальна площа 345,7 кв. м.; літ. Д - пожежний резервуар, цегла, загальна площа 35,00 кв. м.; літ. Ж - вбиральня, цегла; літ. К - пожежний резервуар, цегла; літ. Л - автозаправочна станція, цегла; літ. М - каналізаційна станція, цегла; літ. Н - склад склотари, метал; літ. О - склад матеріалу, метал; літ. П - склад солі, цегла; № 1 - огорожа, залізо/бетон, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 372 КПК України, Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів нерухомого майна, переданого в рамках кримінального провадження №0000899 внесеного до ЄРДР 12.04.2018 року - задовольнити.

Скасувати визначений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2019р. Справа № 201/3182/19; Провадження 1-кс/201/1963/2019) порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000899, внесеного до ЄРДР 12.04.2018 року, щодо передачі нерухомого майна, а саме єдиного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А - лабораторний корпус, цегла, загальна площа - 1030,9 кв. м.; літ. Б -Б`Б" - головний корпус, цегла, загальна площа 3825,1 кв. м.; літ. В - склад інвентаря, цегла, загальна площа 488,1 кв. м.; літ. Г - котельня, цегла, загальна площа 345,7 кв. м.; літ. Д - пожежний резервуар, цегла, загальна площа 35,00 кв. м.; літ. Ж - вбиральня, цегла; літ. К - пожежний резервуар, цегла; літ. Л - автозаправочна станція, цегла; літ. М - каналізаційна станція, цегла; літ. Н - склад склотари, метал; літ. О - склад матеріалу, метал; літ. П - склад солі, цегла; № 1 - огорожа, залізо/бетон, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 22.03.2021 року о 08 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1