УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2021 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянув в відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 під час судового розгляду заявив клопотання, яке підтримала прокурор ОСОБА_4 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, який спливає 07.05.2021 р., в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що ризики передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на теперішній час не відпали, а саме, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме ОСОБА_5 обвинувачується зокрема у вчиненні кількох злочинів, в тому числі тяжких. Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив нові корисливі злочини. Також, обвинувачений ОСОБА_5 ніде не працює, постійного джерела прибутку не має, у останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, тобто офіційно не одружений, дітей не має, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, що дає достатні підставі вважати, що знаходячись на свободі, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на позицію свого підзахистногоОСОБА_5 , вважав можливим змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання з батьками, ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив надати йому шанс і застосувати до нього домашній арешт, який він порушувати и не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки не збирається.

Суд розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження, доходить наступного висновку.

Прокурори проти зміни запобіжного заходу на домашній арешт заперечували, зауважили, що ОСОБА_5 були порушені процесуальні обов`язки, адже, перебуваючи під домашнім арештом він вчинив новий злочин.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частина 2 статті 331 КПК України передбачає, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

При продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

При вирішенні питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни під час судового розгляду, на переконання суду, оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Таким чином, на стадії судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зокрема, згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На підставі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, суд встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні прокурора.
Суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суддя констатує наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, які, згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що, знаходячись на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 5, ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначений ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів злочинів за ч. 2 ст. 185 і ч. 2 ст. 186 КК України. У зв`язку з викладеним, жоден інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Даних, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, суду не надано.
Продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З зазначених підстав застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі, домашнього арешту, про який просять сторона захисту і обвинувачений, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі і за вчинення злочину під час перебування під домашнім арештом на досудовому розслідуванні.
Судом визнано обґрунтованим, правомірним та доцільним продовжити утримання обвинуваченого під вартою, оскільки клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України, крім того, встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є реальними та виправдовують обмеження волі обвинуваченого.
Досліджені викладені обставини кримінального провадження вказують на те, що на даний час вказані ризики існують, суддя не вбачає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, з вказаних підстав суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою на 60 діб.
Керуючись статтями 177, 178, 197, 372, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, починаючи з 11 червня 2021 року до 09 серпня 2021 року включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою діє до 09.08.2021 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 і його захисника мпро зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на домашній арешт.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурорам.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її ухвалення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1