ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1121/21 Справа № 190/117/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, якою
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ордо-Василівка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , судимого 20.02.2015 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна,
відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення, суд оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, вважає, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання у відповідності до ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою. Зазначає, що з 19.09.2016 відбуває покарання у П`ятихатській ВК № 122, де працевлаштований, приймає участь в культурно - масових заходах, активну участь у житті та діяльності виправної колонії. Стягнення погашені у встановленому порядку, має три заохочення. При цьому, зазначається, що суд не витребував характеристик за весь період відбуття покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги засудженого, дослідивши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до такого висновку.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
З матеріалів за подання видно, що засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого покарання призначеного йому вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України.
За наслідками розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , місцевий суд дійшов висновку про необхідність відмови в його задоволенні, який колегія суддів вважає об`єктивним та неупередженим.
Так, розглядаючи клопотання суд першої інстанції об`єктивно врахував те, що з 16.09.2016 ОСОБА_5 , відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська ВК 122», кінець строку відбування покарання 22.08.2021. В період відбуття покарання засуджений отримав 3 заохочення - 27.06.2017, 29.12.2017, та 02.04.2019 за сумлінну поведінку та ставлення до праці і чотири стягнення 31.08.2016, 22.11.2016, 27.03.2020 та 15.05.2020, які на даний час погашені за плином часу.
При цьому відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд правильно зазначив, що процес виправлення ОСОБА_5 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.
Обґрунтовано місцевим судом враховано при розгляді клопотання те, що ОСОБА_5 характеризується як особа, яка раніше допускала злісні порушення режиму утримання, не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, приймає участь у виховних заходах, що проводяться; працевлаштований, за весь період відбування покарання має лише три заохочення в 2017 та 2019 роках, при цьому протягом 2020 року та в 2021 році не заохочувався.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що наявність лише факту відбуття 2/3 призначеного покарання, з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення ОСОБА_5 не вказують.
Поряд з цим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж участь засудженого в культурно - масових заходах, у житті та діяльності виправної колонії, не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
Доводи апеляційної скарги засудженого про неповноту судового розгляду, пов`язану через не витребування характеристик є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4