Справа № 686/6916/21
Провадження № 1-кс/686/4926/21
29 квітня 2021 року м. Хмельницький
У клопотанні ОСОБА_3 посилається на те, що кримінальне провадження на даний час закрите, а тому підстава для накладення арешту відпала.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд клопотання без його участі та наполягає на його задоволенні.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій висловився, що не заперечує проти задоволення клопотання.
Вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Встановлено, що 17.03.2021 близько 07:30 год. працівниками УПП під час зупинки транспортного засобу марки "Fiat" моделі «Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 було виявлено ознаки знищення номера кузова автомобіля.
Відповідно до рапорту поліцейського взводу 1 роти 4 БУПП в Хмельницькій області сержанта поліції ОСОБА_5 було встановлено, що 17.03.2021 року ним був зупинений автомобіль «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В подальшому було встановлено, що на вказаному автомобілі відсутній VIN-номер кузова.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.03.2021 року накладено арешт з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження на автомобіль «Fiat Ducato», д.н.з. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору., а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 в якому зазначено номер кузова НОМЕР_3 .
За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.
Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".
Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.
За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчий суддя враховує позицію дізнавача, який не заперечує проти задоволення клопотання, а тому, з урахуванням викладених обставин, приходить до висновку про відсутність подальшої потреби у застосуванні до указаного майна заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
За положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено повноважень слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про скасування арешту на майно ухвалювати рішення про повернення його власнику.
З огляду на наведене, клопотання підлягає задоволенню частково.
Разом із тим, слідчий суддя зазначає, що ухвала слідчого судді про скасування арешту на майно є обов`язковою до виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити частково.
Слідчий суддя ОСОБА_1