Номер провадження № 1-кп/243/586/2021
Номер справи 243/3251/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Словянськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за №0000096 від 07 лютого 2021 року за обвинуваченням за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області, громадянину України, українця, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений 16.02.2021 року Слов`янським міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст.ст.75,76-2 роки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Красний Лиман, Донецької області, громадянину України, українця, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

у вчиненні кримінальних порушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження про можливість призначення судового розгляду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Слов`янському міськрайонному суду, підстав для прийняття рішень про закриття провадження по справі або повернення обвинувального акту, а також зміни обвинуваченому заходів кримінального провадження немає. не має.
Під час підготовчого судового засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор вважає, що ризики, відповідно до яких було обрано цей запобіжний захід до теперішнього часу не відпали. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України є підстави вважати, що ОСОБА_4 може приховуватися від суду, так як у нього відсутні родинні зв`язки, обвинувачений ніде офіційно не працевлаштований, а отже у ОСОБА_4 відсутні соціально міцні зв`язки за місцем мешкання, що унеможливлює контролювати поведінку останнього. Крім того, обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, а отже є підстави вважати, що знаходячись на волі, ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, тому що наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_4 у цьому випадку можуть бути визнаними, менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 знаходячись на волі, може вчинити інші умисні кримінальні правопорушення, оскільки відносно підозрюваного направлений обвинувальний акт до Слов`янського міськрайонного суду, за ч. 3 ст. 185 КК України, який є корисливим злочином, однак як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, та офіційного або постійного джерела доходу не має, а отже є підстави вважати, що задоволення соціальних потреб зможе вчинити корисливий злочин.
До того ж, згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні
Також прокурор надала клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .
У клопотанні прокурор вказує, що відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення скоєння іншого кримінального правопорушення та запобіганню його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України є підстави вважати, що ОСОБА_5 може приховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як у нього відсутні родинні зв`язки, підозрюваний ніде офіційно не працевлаштований, а отже у ОСОБА_5 відсутні соціально міцні зв`язки. Крім того, підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, отже є підстави вважати, що перебуваючи без заборони покидати житло ОСОБА_5 буде переховуватися від суду, тому що наслідки та ризик втечі для підозрюваного ОСОБА_5 у цьому випадку можуть бути визнаними, як менш небезпечними, ніж покарання та процедура його відбування.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може вчинити інші умисні кримінальні правопорушення, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, офіційно не працевлаштований, та офіційного або постійного джерела доходу не має, а отже є підстави вважати, що задоволення соціальних потреб зможе вчинити корисливий злочин.
До того ж, згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні,
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання, просила їх задовольнити, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказав, що відсутні ризики вказані прокурором в клопотанні та просив суд застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання ОСОБА_4 . Що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 просив питання вирішити на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив не застосовувати до нього такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Не заперечував, щодо причетності до скоєння кримінального правопорушення, додатково вказав, що на протязі декількох років мешкає в м. Слов`янську, разом зі своїм батьком. Також в м. Слов`янську мешкає його рідна сестра, яка допомогає йому, та з якою він підтримує родинні зв`язки. Що стосується вказаного кримінального провадження то пояснив, що мобільний телефон у потерпілого не брав, а бійка з потерпілим відбулася на підставі виниклого конфлікту. Він завжди сам з`являвся за викликами до суду. З потерпілим мало знайомий і де він мешкає не знає. Впливати на свідків та потерпілого не буде. Що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 просив питання вирішити на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 просила питання вирішити на розсуд суду. Що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у триманні під вартою ОСОБА_4 заперечувала.
Обвинувачений ОСОБА_5 що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно нього просив питання вирішити на розсуд суду. Додатково вказав, що саме від підняв телефон потерпілого, який випав у нього з одежі. Що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у триманні під вартою ОСОБА_4 заперечував.

Заслухавши сторони кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм докази.

Згідно із п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинувачених, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Згідно ч.3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для

переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа,

або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 194 ч.4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:
-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;
-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.
Згідно вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може

оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь,
Відповідно до статей 8, 9, 12 КПК України кримінальне провадження повинно здійснюватися з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави і цей принцип у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду відповідно до якої той, хто без законних підстав позбавлений свободи має бути негайно звільнений.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, існування ризиків, відповідно п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки відомі свідки, потерпілий отже може здійснювати на них незаконний вплив, продовжити протиправну діяльність, оскільки офіційно не працює, суд прийшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання існуючим ризикам.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не судим, існування ризиків, відповідно п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки знайомий із свідками, потерпілим отже може здійснювати на них незаконний вплив, продовжити протиправну діяльність, оскільки офіційно не працює, слідчий суддя прийшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання існуючи ризикам.

Суд вважає, що обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків в повному обсязі.

Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Також, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме: прибувати до прокурора та суду за першим викликом по необхідності; заборонити цілодобово залишати місце постійного проживання - без дозволу прокурора або суду; не відлучатися з м. Слов`янська без дозволу прокурора або суду.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 132, 177, 178 183, 193, 196, 199, 314 КПК України, -
УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, прийняти до провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Призначити справу за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на 08 годину 50 хвилин 15 квітня 2021 року.
Клопотання прокурора, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення.
Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в залі суду - негайно.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме з 06.04.2021 року по 04.06.2021 року включно.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обв`язки:
- прибувати до прокурора та суду за першим викликом по необхідності;
- заборонити цілодобово залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_1 - без дозволу прокурора або суду;
- не відлучатися з м. Слов`янська без дозволу прокурора або суду.

Клопотання прокурора, про застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів - задовольнити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме з 06.04.2021 року по 04.06.2021 року включно.
Покласти на ОСОБА_5 наступні обв`язки:
- прибувати до прокурора та суду за першим викликом по необхідності;
- заборонити цілодобово залишати місце постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 - без дозволу прокурора або суду;
- не відлучатися з м. Слов`янська без дозволу прокурора або суду.
Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1