СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8944/20 пр. № 1-кп/759/381/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно із ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

сторони провадження: прокурор ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 , інші учасники провадження потерпіла ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:
25 травня 2018 року, у вечірній час доби, ОСОБА_9 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, вчинив завідоме залишення без допомоги потерпілого ОСОБА_12 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану і якого ОСОБА_9 сам поставив в небезпечний для життя стан за таких обставин.

25 травня 2018 року, зранку, ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік місця свого проживання, зустрів знайомого ОСОБА_12 , якому запропонував разом вжити алкогольні напої, на що той погодився. У цей же день, вони разом за місцем проживання ОСОБА_13 за вказаною адресою впродовж дня розпивали алкогольні напої. Під час розмови між ними виникав конфлікт з приводу боргу, який мав ОСОБА_14 перед ОСОБА_15 . Коли у вечірній час доби ОСОБА_9 випроводжав ОСОБА_12 додому, не доходячи декілька метрів до виходу з території домоволодіння, знову нагадавши про борг спровокував конфлікт, під час якого, відштовхнув ОСОБА_12 , від чого той, не втримавшись на ногах, упав на землю та залишився лежати на ній. ОСОБА_9 достовірно знав та усвідомлював те, що своїми діями поставив потерпілого ОСОБА_12 в небезпечний для життя стан, в якому той був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок травмування від падіння, а також стану алкогольного сп`яніння. Однак, не зважаючи на це, ОСОБА_9 не вжив заходів для надання будь-якої допомоги потерпілому, не звернувся за допомогою до інших осіб, маючи об`єктивну можливість це зробити, покинув місце пригоди і пішов додому відпочивати, залишивши потерпілого в небезпеці, який невдовзі помер. При цьому, ОСОБА_9 , хоча і не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності у виді смерті ОСОБА_12 , однак повинен був і міг їх передбачити.
Зранку 26 травня 2018 року ОСОБА_9 виявив на подвір`ї свого домоволодіння тіло вже померлого ОСОБА_12 , злякавшись прикрив його зверху шиферним листом, а у подальшому з метою приховання злочину викопав у дворі поряд зі своїм будинком яму та у вечірній час доби, загорнувши труп ОСОБА_12 в килим, закопав останнього.

Позиція сторони обвинувачення
Прокурор під час судового розгляду підтримав в повному обсязі пред`явлене обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті такого змісту. За тих самих обставин 25 травня 2018 року, у вечірній час доби, після спільного вживання протягом дня алкогольних напоїв ГНАТЮК, проводжаючи ОСОБА_16 та не доходячи декілька метрів до виходу з території свого домоволодіння, нагадавши про борг останнього спровокував з ним конфлікт, під час якого, відчуваючи до нього раптово виниклу неприязнь та маючи умисел на його умисне вбивство, усвідомлюючи наслідки своїх дій, кулаками обох рук наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_16 , від яких той, не втримавшись на ногах, упав на землю, а ОСОБА_17 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця почав наносити удари ногами по голові останнього, в результаті чого ОСОБА_16 втратив свідомість та у подальшому помер. ГНАТЮК впевнившись, що довів свій злочин до кінця, пішов до свого будинку відпочивати. Зранку 26 травня 2018 року ОСОБА_17 прикрив труп ОСОБА_16 шиферним листом, а у вечірній час доби з метою приховання злочину закопав його, обгорнувши у килим, у дворі поряд зі своїм будинком. Ці дії ГНАТЮКА стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство.

В обґрунтування винуватості ГНАТЮКА сторона обвинувачення подала докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і містилися у показаннях обвинуваченого, який не оспорював самого факту спільного вживання спиртних напоїв із ОСОБА_16 за вказаних в обвинувальному акті, конфлікту та смерті останнього, а також приховання ним слідів злочину та тіла загиблого у себе на подвір`ї, показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_18 , які, на думку прокурора, підтвердили мотив вбивства та причетність до нього ОСОБА_17 , у протоколах слідчих дій та висновках експертів медиків. Відтак прокурор вважав сукупність досліджених судом доказів достатньою для того, щоб довести винуватість ОСОБА_17 у висунутому обвинуваченні поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вбивстві ОСОБА_16 не визнав, вважаючи себе винуватим лише у тому, що не надав його допомоги, а потім, злякавшись, приховав труп, і показав таке. Дійсно зранку 25 травня 2018 року він випадково зустрів знайомого ОСОБА_16 , якому запропонував разом вжити алкогольні напої, на що той погодився. У цей же день, вони разом за місцем його, обвинуваченого, проживання за вказаною адресою впродовж дня розпивали алкогольні напої. Під час розмови між ними виникав конфлікт з приводу боргу, який мав ОСОБА_16 перед ним, але він був вирішений. Частину боргу ОСОБА_16 відшкодував здійснивши за допомогою знайомих переказ на банківську картку. Коли у вечірній час доби він випроводжав ОСОБА_16 , не доходячи декілька метрів до виходу з території домоволодіння, знову нагадавши про борг спровокував конфлікт, під час якого відштовхнув ОСОБА_16 від себе, від чого той, не втримавшись на ногах, впав на землю та залишився лежати на ній. Спостерігаючи за ОСОБА_16 , який не зміг піднятися, він розумів, що своїми діями поставив його в небезпечний для життя стан, в якому той не міг дати собі ради внаслідок падіння, а також стану алкогольного сп`яніння. Однак, не зважаючи на це, він дійсно не вжив заходів для надання будь-якої допомоги потерпілому, не звернувся за допомогою до інших осіб, маючи об`єктивну можливість це зробити, покинув місце пригоди і пішов додому відпочивати, залишивши потерпілого в небезпеці, який невдовзі помер. Зранку 26 травня 2018 року він виявив на подвір`ї свого домоволодіння тіло вже померлого ОСОБА_16 , злякавшись прикрив його шиферним листом, а у вечорі закопав труп ОСОБА_16 у дворі поряд зі своїм будинком, загорнувши тіло перед цим у килим.

Сторона захисту наполягала на тому, що обвинуваченням не здобуто і не надано суду будь-яких доказів винуватості ОСОБА_17 у вчиненні умисного вбивства. Вважає пред`явлене обвинувачення таким, що ґрунтується виключно на припущеннях. Враховуючи це, захист просив ухвалити виправдувальний вирок.

Оцінка поданих сторонами доказів судом.
Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши в межах висунутого обвинувачення всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Згідно з дослідженими судом повідомленням гр-ки ОСОБА_19 до поліції по лінії «102» від 27 травня 2018 року, заявою про злочин від 28 травня 2018 року про зникнення її чоловіка - ОСОБА_20 , якого вона в останнє бачила ранком 25 травня 2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , належний йому телефон номер … 0111 вимкнений, було розпочате 28 травня 2018 року досудове розслідування, а саму ОСОБА_21 визнано потерпілою (а. 48, 49).

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_11 дружина загиблого ОСОБА_12 показала, що обвинуваченого знала лише наглядно як мешканця району, оскільки працює в магазині, вона не була очевидцем подій, які відбувалися 25 травня 2018 року на території домоволодіння обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок знаходиться поруч на сусідній з ними вулиці. Ранком вказаного дня, приблизно біля 07 год., їй подзвонив чоловік і повідомив, що повертається від друга додому. Приблизно через годину він знову подзвонив, але з чужого телефону, і повідомив, що зустрів приятеля на ім`я ОСОБА_22 , а тому хоче розпити з ним пляшку горілки. Після цього вона додзвонитися до чоловіка вже не змогла, його телефон весь час перебував поза зоною. В обід до магазину за пляшкою горілки зайшов ОСОБА_23 , який повідомив, що ОСОБА_16 дійсно був у нього і вже пішов додому. У вечір їй зателефонувала знайома чоловіка ОСОБА_24 і також повідомила, що ОСОБА_16 перебував вдома у ОСОБА_22 , якому заборгував, він їй з цього приводу дзвонив з чужого телефону і вона на його прохання перекидала на чужу картку 500 грн. Відразу в той же вечір вона, потерпіла, пішла додому ОСОБА_17 , але хвіртку їй не відкрили, проживаюча поруч матір останнього повідомила, що той за цією адресою останнім часом не живе. Наступного дня вона вимушена була звернутися до поліції, та приїхала, але додому ОСОБА_17 їх знову ніхто не пустив. Подальші пошуки чоловіка, в тому числі і за участі правоохоронців, результату не дали. Приблизно через місяць до неї в магазин зайшов ОСОБА_23 і знову повідомив, що він разом з ОСОБА_16 вживали горілку, потім останній пішов додому, а він ліг спати, доля останнього йому також не відома. Із самого початку вона підозрювала у причетності до зникнення свого чоловіка саме ОСОБА_17 , проте той це тривалий час заперечував. Лише у квітні 2020 року від правоохоронців стало відомо, що виявлено тіло загиблого чоловіка на подвір`ї ОСОБА_17 .

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_18 знайома загиблого ОСОБА_12 показала, що вона також не була очевидцем подій, які відбувалися 25 травня 2018 року на території домоволодіння обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок знаходиться поруч із багатоквартирним будинком, в якому проживав ОСОБА_16 на сусідній вулиці. Ранком 25 травня 2018 року вона мала телефонну розмову із ОСОБА_16 , з якої стало зрозуміло, що той перебуває вдома у ОСОБА_22 , заборгував останньому і той йому погрожує через неповернення боргу, тому вона на прохання ОСОБА_16 перерахувала на банківську картку родича ГНАТЮКА 500 грн., квитанцію про що надала слідчому. У квітні 2020 року від правоохоронців стало відомо, що виявлено тіло загиблого ОСОБА_16 на подвір`ї ГНАТЮКА.

Показання свідка ОСОБА_18 знайшли своє документальне підтвердження під час дослідження добровільно виданою нею слідчому банківської квитанції № 1240…0141 про переказ на суму 500 грн., який був здійснений 25 травня 2018 року о 10 год. 19 хв. на картку одержувача …06, що була імітована на ОСОБА_25 (а. 50-51).

Факт перебування ОСОБА_17 25 травня 2018 року з 08 год. 05 хв. в межах дії базової станції оператора мобільного зв`язку за адресою: АДРЕСА_3 , що охоплює територіально місце розташування домоволодіння обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі його телефонні розмови близько 09 та 10 год. ранку того дня з абонентом номер …7789 (свідок ОСОБА_18 ), узгоджується з даними тимчасового доступу (а. 54-61) про місце перебування абонента мобільного оператора з номером телефону …0111, яким користувався ОСОБА_14 . Ці дані узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_18 про обставини розмови із ОСОБА_26 ранком 25 травня 2018 року.

Як вбачається з досліджених під час судового розгляду протоколів слідчого експерименту від 13 квітня 2020 року (а. 62-65) та огляду місця події від 13 та 14 квітня 2020 року з додатками (а. 62-98), проведених в тому числі за участю та добровільною згодою ще свідка ОСОБА_27 , останній вказав місце закопування трупа ОСОБА_12 на ділянці місцевості в правому куті подвір`я свого будинком біля вишневого дерева на глибині близько півтора метри за адресою: АДРЕСА_1 , де в ході проведення земельних робіт дійсно було виявлено закопаним частково скелетований труп чоловіка, обмотаний ковдрою (килимом), який був оглянутий судовим медиком експертом і вилучений.

Ухвалою слідчого судді від 16 квітня 2020 року надано дозвіл на проникнення до іншого володіння особи (земельної ділянки), яке було здійснено як невідкладна слідча дія 13 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 .

Суд враховуючи правові позиції, які сформулював Верховний Суд у своїх рішеннях (джерело: http://reyestr.court.gov.ua/Review/91702552 - постанова від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17; http://reyestr.court.gov.ua/Review/92363757 - постанова від 21 жовтня 2020 року у справі № 345/522/16-к; http://reyestr.court.gov.ua/Review/82261840 - постанова від 30 травня 2019 року у справі № 164/1457/16-к), вважає, що через дотримання під час досудового розслідування легітимної мети слідчого експерименту (відтворення обставин події), проведеного із свідком ГНАТЮКОМ у формі, що не містить ознак отримання від нього показань відповідно до правил ст. 95 КПК України чи проголошення ним зізнання у вчиненні злочину, визнає допустимими відомості, які стали результатом проведеної слідчої дії та наведені судом у вироку.

Крім того, результати слідчого експерименту від 13 квітня 2020 року підтверджені даними іншого слідчої експерименту за участю вже підозрюваного ОСОБА_27 та його захисника, які містять протоколи цієї слідчої дії від 14 та 15 квітня 2020 року (а. 111-121). Зокрема, під час вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_17 продемонстрував на місцевості, як під час спільного вживання спиртних напоїв між ним та ОСОБА_16 на подвір`ї будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 виник конфлікт з приводу боргу, під час якого він, ОСОБА_17 , відштовхнув від себе ОСОБА_16 , який спіткнувшись об бетонну бровку впав спиною та головою на ґрунт і залишився після цього лежати нерухомо до ранку наступного дня, після чого злякавшись закопав труп ОСОБА_16 у дворі, обгорнувши його тіло перед цим килимом.

Вказані дані дають підстави колегії суддів вважати, що обвинувачений за обставин, які мали місце під час події, повинен був і міг передбачити, що залишення ОСОБА_16 у небезпеці може загрожувати йому смертю.

Згідно з дослідженим протоколом пред`явлення трупа для впізнання (а. 106-107), потерпіла ОСОБА_11 впізнала у скелетованому трупі чоловіка за конкретними ознаками будови тіла та обличчя свого сина ОСОБА_12 , щодо зникнення якого вона звернулася до поліції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вказані показання потерпілої ОСОБА_28 та свідка ОСОБА_29 , повідомлені ними як очевидцями, визнає достовірними і кладе в основу даного вироку.

Суд не вбачає правових підстав для визнання недопустимими показання потерпілої ОСОБА_28 з чужих слів стосовно інформації, яку їй повідомила свідок ОСОБА_29 щодо обставин переведення коштів на погашення боргу ОСОБА_16 , оскільки її показання зі слів даного свідка знайшли своє підтвердження під час безпосереднього допиту судом останнього та дослідження інших документованих доказів (ч. 2 ст. 97 КПК України).

Згідно з дослідженим судом висновком експерта № 012-78-1496-2020 від 26 травня 2020 року, яким враховані результати додаткових досліджень (а. 127-134), у ОСОБА_12 виявлено поперечний перелом лівої ліктьової кістки у середній третині, поперечні переломи кісток правої гомілки в верхніх третинах, які могли утворитися від однократної дії у кожному випадку продовгуватого тупого предмету за механізмом удару. Через відсутність даних про прижиттєвість цих переломів оцінити їх за ступенем тяжкості не можливо. Також неможливо встановити давність та послідовність виникнення виявлених ушкоджень, а також чи вплинули вони на настання смерті ОСОБА_12 . Інших тілесних ушкоджень не виявлено. Через стан трупу та значні порушення будови внутрішніх органів встановити причину смерті не уявляється можливим, її давність може відповідати приблизно двом рокам. Результати слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_27 не відображають факт та умови виникнення виявлених переломів кісток скелету, а тому є неінформативними для цілей експертного дослідження.

Цей висновок експерта ґрунтується на ретельному дослідженні об`єктивних судово-медичних даних, не суперечить іншим матеріалам кримінального провадження, відповіді та висновки експерта повні та вичерпні, а тому суд, не вбачаючи підстав для сумніву в його фаховості та достовірності, кладе цей висновок експерта в основу свого висновку про неможливість встановлення причин настання смерті ОСОБА_12 .

Припущення прокурора про ймовірні причини смерті ОСОБА_16 побиття обвинуваченим, стають ще більш ілюзорними на тлі об`єктивних судово-медичних даних і через відомості про те, що ОСОБА_16 ще раніше був учасником ДТП, внаслідок якого отримав значні пошкодження обох нижніх кінцівок, застосовувався апарат ОСОБА_30 , як про це засвідчила в суді сама потерпіла ОСОБА_28 . Її показання в цій частині поданими даними не спростовані.

Отже, враховуючи подані докази, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_9 своїми умисними конкретними діями свідомо та бажано для себе заподіяв смерть ОСОБА_31 , його ж бездіяльність, пов`язана із залишення ОСОБА_12 в небезпеці, що спричинило смерть останнього, утворюють інший склад злочину, передбачений ч. 3 ст. 135 КК України. За змістом Закону про кримінальну відповідальність моментом закінчення кримінально караного залишення в небезпеці є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в такій небезпеці, і для кваліфікації дій винного не має значення тяжкість отриманих тілесних ушкоджень під час самої події потрапляння в небезпеку (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 24 травня 2018 року, справа № 128/5462/14-к, джерело: ОСОБА_32 ), у даному випадку конфлікту, що мав місце між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 .
За даними протоколу ОСОБА_9 був затриманий 14 квітня 2020 року (а. 108-110).

Як видно з дослідженого в судовому засіданні висновку комісійної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 291 від 21 травня 2020 року (а. 122-126), ОСОБА_9 у період часу інкримінованих йому дій виявляв і на даний час виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використання інших психоактивних речовин, синдром залежності, проте за своїм психічним станом міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, здатний правильно сприймати обставини, що мають значення для кримінального провадження, і давати по них показання. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує лікування з приводу виявлених психичних та поведінкових розладів, протипоказань до проведення якого в нього не виявлено. У період часу інкримінованих йому дій не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку. Вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений комісією висококваліфікованих експертів, що мають достатній досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження всіх матеріалів кримінального провадження, яким не суперечить, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей, які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про те, ОСОБА_9 був осудним, тобто здатним під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів за результатами судового розгляду вважає доведеним в межах висунутого обвинувачення лише те, що 25 травня 2018 року, у вечірній час доби, ОСОБА_9 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 у стані алкогольного сп`яніння, вчинив завідоме залишення без допомоги потерпілого ОСОБА_12 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану (травмування від ударів та падіння, а також стан алкогольного сп`яніння) і якого ОСОБА_9 сам поставив в небезпечний для життя стан, а тому колегія суддів, керуючись правилами ч. 3 ст. 337 КПК України, перекваліфіковує ці дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 3 ст. 135 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_33 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким, а також його поведінку після вчиненого, пов`язану із знищенням його слідів, враховує колегія суддів і дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а лікаря нарколога перебуває, однак відсутні сумніви в його осудності, за місцем проживання та в побуті характеризується посередньо. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_33 , не встановлено. Обставиною, що обтяжує йому покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини, а також приймаючи до уваги дані про стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_27 тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 135 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нового злочину.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-377 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ - залишити без зміни до набрання вироком законної сили і утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_34 рахувати з 14 квітня 2020 року з урахуванням строку його затримання та перебування під вартою в межах даного провадження.

Речові докази, які зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженому який перебуває під вартою у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДІ: ОСОБА_35

ОСОБА_36

ОСОБА_37