УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 10.02.2017 р.,

В С Т А Н О В И В :

до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000090 від 10.02.2017 р.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року у кримінальному провадженні №0000090 від 10.02.2017 року накладено арешт земельну ділянку, площею 0,1196 га, кадастровий номер :36:117:7009, яка належить на праві власності ОСОБА_4 . В ухвалі про накладення арешту на майно, відсутні будь-які посилання на конкретні дані та докази, а саме щодо причетності ОСОБА_4 до кримінальних правопорушень, а також щодо наявності обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_4 дій спрямованих на приховування, пошкодження або передачу майна. Упродовж усього цього часу ОСОБА_4 не набула процесуального статусу підозрюваної, цивільного відповідача або особи, що несе відповідальність за дії підозрюваного, крім того, остання не вчинив жодних дій щодо приховування, пошкодження, або передачі майна. Законність відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 органом досудового розслідування не спростовано, право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку в позовному порядку не оспорюється. У зв`язку з чим, земельна ділянка не відповідає визначеним законом ознакам речового доказу, це майно не є а ні предметом, а ні знаряддям, ані об`єктом злочинів. Враховуючи викладене, просив скасувати арешт накладений на вказану земельну ділянку, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2017.
Адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання в повному обсязі, просив скасувати арешт накладений на майно ОСОБА_4 , оскільки органом досудового розслідування протягом трьох років жодних слідчих, процесуальних дій не здійснюється, ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу у вказаному кримінальному проваджені та доводи органу досудового розслідування щодо ризиків псування майна, пошкодження або відчуження не доведені та необґрунтовані.
Слідчий або прокурор у кримінальному провадженні №0000090 на виклик до суду не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином.
Заслухавши думку представника власника майна, вивчивши матеріали клопотання та долучені матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, статями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбченому цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
В судовому засіданні встановлено, що арешт було накладено на земельну ділянку з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні № 0000090 від 10.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Інші випадки арешту майна законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна - земельної ділянки ОСОБА_4 , яка є власником земельної ділянки, враховуючи, що визнання земельної ділянки речовим доказом відповідно до статті 98 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, є сумнівним в розумінні оцінки такого об`єкта нерухомого майна як речового доказу в порядку статті 94 КПК України, згідно якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння належною земельною ділянкою на підставі зазначених обставин, а також слідчим суддею враховано, що арешт триває з 2017 року, що невиправдано впливає на реалізацію власником своїх законних прав.
Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а отже клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 10.02.2017 р. підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170,171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000090 від 10.02.2017 р. задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2017 року /справа №761/23839/17/ в рамках кримінального провадження № 0000090 від 10.02.2017 р, а саме: земельну ділянку, площею 0,1196 га, кадастровий номер :36:117:7009, яка знаходиться на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя