Справа № 541/503/21
Провадження № 1-кс/541/219/2021
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

30 березня 2021 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0000136 від 03.03.2021 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка, Миргородського району Полтавської області, українця, громадянин України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в :
30.03.2021 до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 29.03.2021 року, яке погоджене з прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Оскільки термін дії запобіжного заходу закінчується, досудове розслідування не завершено, ризики які існували на час обрання запобіжного заходу продовжують існувати.Заявив клопотання про поновлення строку для подання клопотання про продовження запобіжного заходу.

При розгляді клопотання слідчим суддею слідчий просив задовольнити клопотання, оскільки досудове розслідування не завершено. Для забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування необхідно отримати висновки ряду експертиз які призначені, для виконання яких необхідно додатковий час. Вважав, що лише вказаний запобіжний захід здатний запобігти ризикам на які зазначено в клопотанні, а також забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Прокурор просив задовольнити клопотання слідчого з підстав викладених у ньому. Наголошував, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить завдань кримінального провадження та не здатний запобігти ризикам на які вказано в клопотанні.
Підозрюваний ОСОБА_6 не заперечував свою причетність до скоєння злочину в якому він підозрюється, однак пояснив, що він дуже жалкує про скоєне, бажає проживати разом зі своєю сім`єю, оскільки він є єдиним чоловіком у сім`ї та має доходи у виді пенсії. Зазначав, що зобов`язується з`являтися на виклики слідчого, прокурора та суду, не має наміру перешкоджати досудовому розслідуванню. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки ризики зазначені в клопотанні не обґрунтовані та не підтверджені будь-якими доказами, заявила про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді цілодобовий домашній арешт. Вказувала, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, оскільки проживає разом з хворою дружиною та неповнолітнім сином, бажання ухилятися від слідства та впливати на свідків не має. У випадку застосування домашнього арешту не матиме будь-якої змоги продовжувати злочинну діяльність чи ухилитися від слідства. Повідомила, що потерпіла надала суду заяву де вказує, що тілесні ушкодження заподіяв підозрюваний обороняючись в ході сварки, ініціатором якої була вона та просить не застосовувати до нього арешт.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що слідчим відділом Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 03.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
З клопотання, наданого на розгляд слідчого судді вбачається, що 03.03.2021 близько 16 години 00 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_6 , правомірно перебуваючи в середині приміщення житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , де після попереднього спільного вживання алкогольних напоїв, на побутовому ґрунті виникла сварка з останньою, у зв`язку із чим, ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині та бажаючи їх настання, тримаючи у своїх руках невстановлений металевий предмет, наблизився до ОСОБА_7 , після чого, наніс їй невстановленим металевим предметом декілька ударів у життєво важливий орган - голову, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, вдавлений перелом тім`яної кістки зліва. Забій головного мозку, рубана рана потилиці, відповідно до довідки №756 від 03.03.2021 виданою КНП «Миргородської ЛІЛ» Миргородської міської ради.

Після чого, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, таким чином останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього.

Відповідно до підпунктів а, б, в, ч. п. 2.1.3. Наказу МОЗ України про «Правила судово-медичного визначення тяжкості тілесних ушкоджень» №6 від 17.01.1995, до ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: ті, що проникають у черепну порожнину, у тому числі й без ушкодження мозку; відкриті й закриті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластинки склепіння черепа; забій головного мозку тяжкого ступеня як зі здавленням, так і без здавлення головного мозку; забій головного мозку середньої тяжкості за наявності симптомів ураження стовбурної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження тяжкого ступеня тяжкості.

Такі дії ОСОБА_6 , кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

04.03.2021 ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
04.03.2021 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_6 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

04.03.2021 ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном по 01 квітня 2021 року.

18.03.2021 ухвалою суддів Полтавського апеляційного суду залишено без змін ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду щодо обраної міри запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою терміном по 01 квітня 2021 року.

Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З матеріалів долучених до клопотання, про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою та обставин з`ясованих в ході розгляду клопотання вбачається, що підозра у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою, так як підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 03.03.2021; протоколом затримання особи ( ОСОБА_6 ), підозрюваного у вчиненні злочину від 04.03.2021; довідкою №756 від 03.03.2021 з КНП «Миргородська ЛІЛ» Миргородської міської ради; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 04.03.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 03.03.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 04.03.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.03.2021, а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку для подання клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальними строками є встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею чи судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Аналіз положень ст. 113 КПК України та ч. 1 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що строк звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою є процесуальним строком, який розпочинає свій перебіг із моменту постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і закінчується за п`ять днів до закінчення дії цієї ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватись в установлені КПК України строки. Зміст зазначеної норми закону у поєднанні із положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України, яка зобов`язує прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого неухильно додержуватись вимог КПК України, дає підстави стверджувати те, що із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою слідчий повинен був звернутись до 28.03.2021 року, оскільки строк дії попередньої ухвали про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 01.04.2021 року. Із матеріалів справи вбачається, що із таким клопотанням слідчий звернувся до слідчого судді 30.03.2021 року, що указує на пропуск строку звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та заявив про поновлення цього строку, оскільки він пропущений в зв`язку з об`єктивною неможливістю своєчасного вручення особистого вручення підозрюваному в місці попереднього ув`язнення клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зважаючи на різке погіршення стану епідеміологічної ситуації на території Україні, запровадження в окремих місцевостях червоних карантинних зон у зв`язку із поширенням короновірусної хвороби СОVID-19.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Відповідно до цієї норми закону умовами поновлення пропущеного строку є: наявність клопотання заінтересованої сторони та наявність поважних причин пропуску цього строку. Тобто питання про поновлення пропущеного строку може бути порушене слідчим суддею чи судом виключно у випадку наявності про це клопотання заінтересованої сторони, у якому повинні бути наведені причини пропуску цього строку.
Слідчий суддя вважає, що зазначені в клопотанні слідчого підстави для поновлення пропущеного строку є поважними і тому підлягає поновленню строк звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, так як необхідно провести ряд процесуальних дій, насамперед отримати висновки судових експертиз які призначені в ході досудового розслідування та відкрити матеріали досудового розслідування.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
При цьому згідно практики Європейського суду з прав людини, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування особи, однак тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, ризик втечі повинен оцінюватися в сукупності з іншими обставинами.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є людиною пенсійного віку, має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження, потерпіла є матір`ю дружини підозрюваного, в адресованій суду заяві зазначає, що обвинувачений діяв захищаючись від її дій в процесі сварки, яка виникла між ними.

Для запобігання ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, достатньою мірою для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти цьому ризику.

Слідчий суддя також вважає, що стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів які б свідчили про наміри підозрюваного впливати на потерпілу та свідка, в тому числі зважаючи на заяву потерпілої надану суду під час розгляду клопотання, тобто в період утримання підозрюваного під вартою, де остання підтверджує обставини вчинення кримінального правопорушення, які є аналогічними свідченням обвинуваченого.

На думку слідчого судді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде гарантувати виконання підозрюваним на час досудового розслідування процесуальних обов`язків та зможе повною мірою запобігти ризику його переховування, оскільки такий запобіжний захід також пов`язаний із обмеженням його вільного переміщення.

В той час як тримання підозрюваного під вартою не є виправданим, оскільки в даному конкретному кримінальному провадженні істинні вимоги публічного інтересу з урахуванням презумпції невинуватості не переважують правило поваги до особистої свободи.

При цьому враховується, що у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, слідчий суддя доходить висновку про те, що вони свідчать про можливість усунення ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_6 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити частково, та змінити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, застосувавши запобіжний захід у виді цілодобовий домашній арешт за місцем його простійного проживання в межах строку досудового розслідування.
При цьому у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язок утримуватися від спілкування із ОСОБА_7 потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176178, 183, 182, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 29.03.2021 року про продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 задовольнити частково.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Попівка, Миргородського району Полтавської області, українцю, громадянину України, з професійно-технічною освітою, не працюючому, пенсіонеру, одруженому, раніше не судимому зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України змінити запобіжний захід тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобовий домашній арешт.
Заборонити ОСОБА_6 , залишати своє житло за адресою АДРЕСА_2 , цілодобово.
У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 , обов`язок утримуватися від спілкування із потерпілою у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 .
Строк дії запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт встановити в межах строку досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000136 від 03.03.2021 до 03 травня 2021 року.
Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області на території обслуговування якого проживає підозрюваний, зобов`язавши цей орган негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_6 .
Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, підозрюваному та слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд даного клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1