ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/562/21 Справа № 204/8146/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника лікарні ОСОБА_8
особи щодо якої застосовано примусові заходи
медичного характеру ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах особи щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року було продовжено примусові заходи медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 , оскільки як вбачається з висновку комісії лікарів №1133 від 20 листопада 2020 року, психічний стан пацієнта ОСОБА_9 продовжує залишатися нестійким, зокрема, у клінічній картині захворювання пацієнта зберігаються маячні переслідування на фоні виражених емоційно-вольових розладів з підвищеною дратівливістю, нестриманістю та збудженістю, що зумовлює суспільну небезпеку для оточуючих, а тому наявні підстави для продовження застосування примусових заходів медичного характеру, які були обрані відносно нього за вчинення у стані неосудності кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Діагноз пацієнта ОСОБА_9 : шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром.
Окрім того, судом було взято до уваги, що ОСОБА_9 у 1998 році притягався до кримінальної відповідальності за ст. 94, ч. 2 ст. 17, п. в, г ст. 93, ст. 190 КК України в редакції 1960 року за вбивство і був визнаний неосудним і до нього застосовувались примусові заходи медичного характеру, він проходив лікування у ДФ Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України разом зі своєю матір`ю, яка також страждає на психічне захворювання, була визнана судом неосудною під час вчинення злочину і до неї також застосовувалися примусові заходи медичного характеру.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у продовженні примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що з того моменту, як ОСОБА_9 поступив до медичного закладу, лікарі не приймають до уваги його пояснення щодо обставин кримінального провадження і вважають їх надуманими та спотвореними неадекватністю сприйняття дійсності пацієнтом, у зв`язку із його хворобливим станом. Захист вважає, що лікарі медичного закладу формально відносяться до виконання своїх професійних обов`язків, що не дозволяє належним чином оцінити психічний стан здоров`я ОСОБА_9 .
На думку захисника, пояснення ОСОБА_9 щодо вчинення відносно нього кримінальних правопорушень протягом тривалого часу не є "маячнею" хворої людини.
Так, адвокат зазначає, що починаючи з 2015 року ОСОБА_9 , який проживав в садівничому товаристві, його сусіди ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , створили неможливі умови для проживання, постійно провокуючи сварки
13 листопада 2015 року дими особами було вчинено навмисний підпал дачного будинку ОСОБА_9 , в якому він перебував разом з перестарілою матір`ю. Через побите вікно будинок був закиданий димовими шашками, а двері були зачинені зовні, щоб ОСОБА_9 з матір`ю не змогли вийти надвір. Було знищене все майно, яке знаходилося в кімнаті. На місце злочину виїжджали працівники поліції, але вносити відомості в ЄРДР відмовилися і тільки рішенням слідчого судді від 16 серпня 2018 року вони були зобов`язані це зробити. Тільки суд змусив внести відомості щодо цього до ЄРДР.
14 лютого 2016 року на території садівничого товариства ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_9 , в тому числі металевою трубою зламали йому ноги. Було порушено кримінальне провадження №0000369, матеріали якого містять первинні покази осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а саме спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , в яких вони надають покази щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень, але в подальшому вказані особи відмовилися від своїх показів, вину не визнають, а остаточного рішення по кримінальному провадженню немає. Надія на справедливе закінчення цього провадження вже майже втрачена, залишилося сподіватися на справедливість в ЄСГОЦ докази є в матеріалах справи).
28 жовтня 2017 року ОСОБА_9 був побитий ОСОБА_16 , який є потерпілим по справі. До психіатричної лікарні ОСОБА_9 був госпіталізований з тілесними ушкодженнями, а саме підшкірна гематома повіки зліва, забій в ділянці лівої вилицюватої кістки, забій надочноямкової ділянки, садни по тілу. Але судово-медична експертиза до цього часу не проведена.
Тому вказані обставини свідчать про те, що про всі обставини щодо замаху на життя, пошкодження майна ОСОБА_9 говорить правду, а його слова навіть лікар-психіатри сприймають як надумані обставини хворої людини. Тож, з огляду на викладене, захисник ОСОБА_9 вважає, що станом на сьогодні відсутні підстави для подальшого тримання ОСОБА_9 в медичному закладі та застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
ОСОБА_9 в судовому засіданні в режимі відеоконференції думку свого захисника підтримав.
Прокурор та представник медичного закладу проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 заперечували, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь головуючого, думку та пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Згідно ч. 3 ст. 514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа.
Відповідно до пункту 14 Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги» №992, продовження, зміна виду або припинення ПЗМХ здійснюються судом за заявою представника СЗНПД в порядку, передбаченому Кримінальним кодексом України та Кримінальним процесуальним кодексом України.
Колегією суддів не встановлено порушень вказаних вимог кримінального законодавства України під час розгляду заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України про продовження застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_9 .
Так, із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, відносно ОСОБА_9 за вчинення у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, засновані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Вказана ухвала не оскаржувалася і набрала чинності.
Ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2019 року, 19 грудня 2019 року, 15 липня 2020 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року, відносно ОСОБА_9 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Ухвали від 19 червня 2019 року, 19 грудня 2019 року не оскаржувалися. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 вересня 2020 року залишено без змін ухвалу Красногвардівйського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року.
Станом на сьогодні, пацієнт ОСОБА_9 знаходиться на лікуванні в Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» з 26 квітня 2019 року і по теперішній час у зв`язку із застосуванням до нього примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Діагноз пацієнта ОСОБА_9 : шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром.
Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №1133 від 20 листопада 2020 року, у клінічній картині захворювання ОСОБА_9 зберігаються маячні переслідування, які спрямовані проти конкретних осіб, поширення маячної фабули переслідування на адресу лікаря закладу на фоні виражених емоційно-вольових розладів з підвищеною дратівливістю, нестриманістю, збудженістю, негативним ставленням до лікування та відсутності критики до свого стану, що свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих.
В пункті 24 висновку комісії лікарів №1133 від 20 листопада 2020 року відносно ОСОБА_9 зазначено, що за міжкомісійний період маячні ідеї переслідування, збитку, буденних відносин на адресу сусідів, працівників правоохоронних органів не втрачали своєї актуальності для хворого, маячна фабула переслідування поширилась на одного з лікарів закладу, яка, як черговий лікар оглядала його після скоєння останнього правопорушення та написала, що він бився із санітарами та поводився агресивно. Розповідав, що сусіди по дачі, шкодили його дорогим рослинам, вирубали саджанці, заливали отрутою, закидували будинок запальними гранатами, хотіли привласнити його дачну ділянку, а «рекетири які жили по сусідству, а також міліція, вбивали та собаками травили нас з мамою». Повідомляв, що в той час коли вони з мамою були у лікарні їх квартиру продали працівники міліції. Причину цих «переслідувань та гонінь» вбачав у відправленому ним листі до президент в 1998 році. Про скоєне розповідав, що в той день один із сусідів хотів його збити машиною, а потерпілий направив на нього пістолет та погрожував, тому хворий намагався обухом сокири вибити пістолет з рук потерпілого. Зберігались афективні розлади, пацієнт був дратівливим, підвищено збудливим. До лікування ставився вкрай негативно. Висловлював думку, що на ньому випробовують ліки. Критика до свого стану була відсутня дані патопсихологічного дослідження: контакту доступний. Скарг не висловлює. Претенціозний. Багатослівний. Часто не по суті відповідає на питання. Емоційно неадекватний. Мислення непослідовне, з латентними ознаками, своєрідністю та химерністю суджень, втратою цілеспрямованості.
Таким чином, як убачається з наданих матеріалів та встановлено в судовому засіданні, психічний стан за період перебування ОСОБА_9 у лікувальному закладі обумовлюють актуальні маячні ідеї переслідування, збитку, буденних відносин на адресу сусідів, працівників правоохоронних органів, а також афективні розлади з підвищеною дратівливістю, збудливістю. Продовжує заявляти, що після того, як в 1998 році написав листа президенту, який зареєстрували в мерії, його почала «рекетирувати міліція». Внаслідок чого його разом з матір`ю помістили в цю лікарню і забрали квартиру( квартира була продана сестрою). Стверджує, що його по сфабрикованій справі звинуватили в убивстві сусіда, щоб заволодіти його майном. Називає прізвище осіб, які начебто його переслідували. З його слів, ці люди були службовцями «служби безпеки рекету губернатора, скупали краденіречі, ховали зброю, закатували заручників в асфальт». Вони також були сусідами по його дачі, в тому числі потерпілий. Заявляє, що вони знищували та крали рослини, запальними гранатами кидали в його хату з метою забрати його ділянку. По-маячному трактував події, які стосувалися взаємовідносин з сусідами. Критичного відношення до свого стану не мав. Не розумів неправомірності своїх вчинків. На щоденних побаченнях з матір`ю налаштовувався нею проти лікування. Заявляв, що його кормлять хімічними сполуками, що це не лікування, а шкода для здоров`я.
В пункті 27 вказаного висновку комісії лікарів №1133-від 20 лимстопада 2020 року, в обґрунтування необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 зазначено: збереження у клінічній картині захворювання маячних переслідування, збитку, буденних відносин, які спрямовані проти конкретних осіб, поширення маячної фабули переслідування на адресу лікаря закладу на фоні виражених емоційно-вольових розладів з підвищеною дратівливістю, нестриманістю, збудженістю, негативним ставленням до лікування та відсутності критики до свого стану, свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих.
Підстав не довіряти висновку комісії лікарів-психіатрів та поясненням представника закладу в судовому засіданні, які є послідовними, незмінними та узгоджуються між собою, у колегії суддів не має, на підставі чого та з урахуванням того, що ОСОБА_9 страждає тяжким психічним розладом, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності продовжити строк дії примусових заходів медичного характеру відносно пацієнта ОСОБА_9 .
Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що з того моменту, як ОСОБА_9 поступив до медичного закладу, лікарі не приймають до уваги його пояснення щодо обставин кримінального провадження і вважають їх надуманими та спотвореними неадекватністю сприйняття дійсності пацієнтом, у зв`язку із його хворобливим станом та формально відносяться до виконання своїх професійних обов`язків, що не дозволяє належним чином оцінити психічний стан здоров`я ОСОБА_9 , то колегія суддів відхиляє такі доводи захисника, оскільки фактично в даному випадку захисник не погоджується із постановленою Дніпровським апеляційним судом від 21 грудня 2018 року за вчинення ОСОБА_9 у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, яка не є предметом перегляду в даному апеляційному провадженні. Своєчасно своїм правом на оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 грудня 2018 року в установленому нормами КПК України порядку захисник, також, не скористався.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах особи щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2020 року про продовження примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4