ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1073/21 Справа № 197/1254/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Широківський виправний центр (№ 75)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Широківський виправний центр (№ 75)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що засуджений має 8 заохочень (одне з яких є зняттям стягнення), 3 стягнення, які зняті, погашені, а також мали місце 3 порушення режиму відбування покарань 18.05.2017 року, 30.05.2017 року, 15.03.2018 року, що підтверджується копіями відповідних постанов про накладення стягнення і проведення профбесід. Отже, зважаючи на те, що заохочення не носять системний характер, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, оскільки своєю поведінкою він не довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Державної установи «Широківський виправний центр №75» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що під час відбування покарання засуджений отримав 8 заохочень, факти порушень режиму відбування покарання дійсно мали місце, проте, за їх допущення відносно нього застосовано стягнення, які на даний час зняті та погашені в установленому законом порядку. Крім того, заохочення мають системний характер, оскільки отримані впродовж періоду часу з 2012 по 2020 рік (а саме: 03.10.2012, 04.01.2014, 24.05.2018, 09.07.2018, 13.06.2019, 20.11.2019, 09.04.2020, 30.06.2020).
Разом з тим, згідно характеристики, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 8 заохочень, мав 3 стягнення, які погашено та знято, приймає активну участь у виконанні робіт із благоустрою установи та життя відділення СПС, до робіт ставиться з розумною ініціативою, чим подає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. На профілактичних обліках не перебуває, бере участь у школі підготовки до звільнення. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, а саме - реалізації програм диференційного виховного впливу «Фізкультура і спорт». Заходи виховного впливу відвідує регулярно. Висновки з них робить правильні. Щиро розкаюється у скоєнні злочину, вважає міру покарання за скоєний злочин справедливою.
А також має неповнолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого не позбавлений батьківських прав, на свободі - матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує його допомоги, оскільки має невиліковну хворобу, та вжито заходів до відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (що підтверджується розписками від 2009 року). Виконавчі листи відсутні.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Державної установи «Широківський виправний центр №75» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що судом першої інстанції не було враховано зняття та погашення 3 стягнень та 3 порушень режиму відбування покарань у повному обсязі, а також судом не взято до уваги 8 заохочень.
А також, суд обґрунтовує свою відмову в задоволенні подання дією конкретного періоду, а саме: 18.05.2017, 30.05.2017, 15.03.2018, не приймаючи до уваги повний строк відбутого покарання, за який 8 разів до ОСОБА_7 застосовувалися заходи заохочень.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений та захисник підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги засудженого та його захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджено 05.06.2009 року Апеляційним судом Миколаївської області за ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 12, 187 ч. 4, 70 КК України до 14 років позбавлення волі; згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2018 року невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке обмеження волі. Початок строку відбування покарання 22.11.2008 року. Станом на 25.02.2021 року не відбута частина покарання засудженого складає 09 місяців 24 дні.
Крім того, ухвалами Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2019 року, 17.10.2019 року засудженому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.
З 18.12.2018 року відбуває покарання у Державній установі «Широківський виправний центр (№ 75)».
Як вбачається з наявної в матеріалах характеристики засудженого, засуджений ОСОБА_7 має 8 заохочень (одне з яких є зняттям стягнення), 3 стягнення, які зняті, погашені, а також мали місце 3 порушення режиму відбування покарань 18.05.2017 року, 30.05.2017 року, 15.03.2018 року, що підтверджується копіями відповідних постанов про накладення стягнення і проведення профбесід.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
Таким чином, наявність у ОСОБА_7 лише 8 заохочень за весь період відбування покарання, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
При цьому, кінець строку припадає на 19.12.2021 року, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Посилання засудженого в апеляційний скарзі на те, що він має матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує його допомоги, оскільки має невиліковну хворобу, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Посилання засудженого на те, що він має неповнолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого не позбавлений батьківських прав, спростовуються тим, що свідоцтвом про народження ОСОБА_9 , 2008 року народження, де в графі «батько» зазначений засуджений, а заочним рішенням суду від 12.05.2011 року, відповідно до якого шлюб між засудженим та матір`ю дитини розірвано, а доказів того, що засуджений не позбавлений батьківських прав щодо цієї дитини, стороною захисту не надано.
Доводи засудженого про те, що поза увагою суду залишилось те, що вжито заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди є безпідставними, оскільки судом першої інстанції було враховано, що згідно розписок від 2009 року потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали від матері засудженого відшкодування шкоди, заподіяної останнім в сумі 20000 грн та 20500 грн відповідно.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчинених ним злочинів, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєних злочинів та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене доводи засудженого та його захисника не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого подання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи «Широківський виправний центр (№ 75)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4