Справа №635/2854/21
Провадження по справі 1-в/635/379/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участі представника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» - ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Сніжне Донецької області, без освіти, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 29 січня 2019 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст. 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

- 05 лютого 2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 125, ст.71 КК України до 2 років 1 дня обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 засуджений 05 лютого 2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 125, ст.71 КК України до 2 років 1 дня обмеження волі.

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року, як особи, яка довела своє виправлення.

В обґрунтування подання зазначає, що засуджений станом на 07 квітня 2021 року відбув більше ніж половину призначеного вироком суду строку покарання. З 28 березня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)». За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався три рази, характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру, ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Відповідно до ст. 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, передачі. За вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року має цивільний позов 1000 гривень. Виконавчі листи до установи не надходили. За власною ініціативою переказав кошти у розмірі 1000 гривень на рахунок потерпілого з метою відшкодування моральною та матеріальної шкоди, завданою кримінальним правопорушенням. Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває. Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ОСОБА_4 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, був засуджений в 2013 році та в 2019 році, проте на шлях виправлення не став та під час іспитового строку знову вчинив злочин, за який засуджений та на теперішній час відбуває покарання.

Представник Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до 150 годин громадських робіт. В силу ч.1 ст. 71, ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2019 року остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 1 дня обмеження волі.

Вирок набрав законної сили 10 березня 2020 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 28 березня 2020 року, кінець строку 29 березня 2022 року.

Судом встановлено, що засуджений відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» з 28 березня 2020 року.

Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС ОСОБА_7 , погодженої з начальником сектору з соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_8 від 23 березня 2021 року, засуджений ОСОБА_4 з 28 березня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр (№ 140)», прибув за приписом Київського РВ з питань пробації м. Харкова. За власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи згідно ст. 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання в установі випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не має. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався три рази, характеризується позитивно. У відношенні до представників адміністрації виправного центру, ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу при виконанні робіт з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Відповідно до ст. 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки, передачі. За вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року має цивільний позов 1000 гривень. Виконавчі листи до установи не надходили. За власною ініціативою переказав кошти у розмірі 1000 гривень на рахунок потерпілого з метою відшкодування моральною та матеріальної шкоди, завданою кримінальним правопорушенням. Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває. Засуджений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою.

Адміністрація виправного центру вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо залучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Судом встановлено, що згідно довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_4 , останній має три заохочення, стягнень не має.

Згідно довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 , останній з травня 2020 року по січень 2021 року працював в обслуговуючому персоналі установи, у лютому та березні 2021 року до оплачуваної роботи не залучався, у зв`язку з відсутністю робочих місць. За час відбуття покарання в державній установі активно залучався до робіт із благоустрою установи без оплати праці. Участю у роботах з благоустрою подавав позитивний приклад для інших засуджених.

За довідкою начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_9 №14/052 від 17 березня 2021 року, виконавчі листи на засудженого ОСОБА_4 до державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» не надходили, за час відбування покарання кошти з ОСОБА_4 на сплату боргу не утримувались і не перераховувались. За власною ініціативою засуджений переказав кошти у розмірі 1000,00 гривень потерпілому ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Разом з тим, при вивчені даних, що характеризують особу засудженого, судом встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України, судимість погашена в силу ст. 89 КК України.

29 січня 2019 року засуджений вироком Київського районного суду за ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 190, ст. 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки.

Проте, засуджений ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив та через нетривалий час знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, за що засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2020 року.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на скоєння злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку за весь час відбуття покарання, дані про особу, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:
У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відносно ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1