ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№645/964/17 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/908/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22 червня 2018 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки.

На підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді обмеження волі.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 задоволено частково.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь:
- ОСОБА_9 11 000 грн., на відшкодування моральної шкоди;
- ОСОБА_11 100 920 грн., на відшкодування матеріальної шкоди;
- ОСОБА_11 10 000 грн., на відшкодування моральної шкоди.

Як установив суд, ОСОБА_7 , 12 листопада 2016 року приблизно об 11 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України згідно з яким: п.2.9. а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керував технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ ACTROS 2636В», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по проспекту Льва Ландау у м.Харкові, зі сторони вул.Олімпійської в напрямку вул.Халтуріна, зі швидкістю приблизно 90 км/годину.
Під час руху в районі будинку №181, ОСОБА_7 наближаючись до світлофорного об`єкту у робочому стані на червоний забороняючий сигнал світлофору, перед яким зупинились транспорті засоби, грубо порушив вимоги п.п.12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»
п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»
та допустив наїзд на стоячий автомобіль «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 , внаслідок чого останній автомобіль змістився вперед та зіткнувся з автомобілем «MERCEDES-BENZ С180» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_13 , який також перебував в нерухомому стані, після чого останній змістився вперед та в свою чергу зіткнувся з автомобілем «Chevrolet Lacetti» державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_14 , який перебував в нерухомому стані.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №1530-А/16 від 17.01.2017 року потерпілому ОСОБА_9 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоровя, а саме: ротаційний підвивих атланта вліво, закритий косий перелом діалізу основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, синець по тильній поверхні в ділянці фаланги 5-го пальця лівої кисті.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, вибрав небезпечні прийоми керування транспортним засобом та швидкість руху і рухаючись з перевищенням допустимої у населеному пункті швидкістю, своєчасно не застосував гальмування та допустив наїзд на стоячий автомобіль «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 в наслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації своїх дій, просить звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить вирок суду змінити в частині вирішення його цивільного позову. Зазначив, що судом не було обґрунтовано рішення про відмову у відшкодуванні йому:
-матеріальної шкоди у розмірі 6075 грн. 69 коп. за медичне обстеження та придбання ліків;
-витрат за правову допомогу у розмірі 14000 грн.
Указав, що він був вимушений звернутись до адвоката за юридичною допомогою, з яким був у подальшому укладений договір та видана відповідна квитанція. Також зауважив, що на стадії як досудового так і судового слідства до матеріалів справи долучались договір, свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю та ордер. Квитанція про оплату послуг була долучена до цивільного позову. Відзначив, що згідно звукозапису судового засідання від 12.02.2018 року судом були оголошені цивільні позови з додатками і обвинуваченим ОСОБА_7 цивільний позов в частині витрат на правову допомогу був визнаний у повному обсязі, в частині моральної шкоди визнаний частково, на суму 5000 грн; моральної шкоди у повному обсязі.
Вважає, що визначена судом сума стягнення у розмірі 11000 грн. не відповідає співрозмірності його фізичних та моральних страждань.
Зауважив, що ОСОБА_7 , який скоїв злочин знаходячись в важкому стані алкогольного сп`яніння, фактично уникнув кримінальної відповідальності, через звільнення на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» та матеріальної відповідальності, через відмову у задоволенні цивільного позову у повному обсязі.
Просить стягнути на його користь із ОСОБА_7 14000 грн за правову допомогу; 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди; із СК «ВУСО» матеріальну шкоду за лікування у розмірі 6075 грн. 69 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали скаргу обвинуваченого; прокурора, який не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за вищевказаної підстави, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню підлягають частково.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 і ч.1 ст.285 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом цих вимог закону слідує, що за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого суд зобов`язаний своєю ухвалою закрити кримінальне провадження та звільнити підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.12 КК України передбачене ч.1 ст.286 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року)кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів і вчинено ОСОБА_7 12 листопада 2016 року.

Таким чином, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності з дня вчинення кримінального правопорушення станом на 10 серпня 2021 року - закінчився.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності за вищевказаних підстав та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч.1 ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому вирішення цивільного позову у разі закриття провадження по справі в зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності законом не передбачено.

Однак, з метою забезпечення недопущення порушення прав потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_11 на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди та виходячи із передбачених ст.ст.21, 28 КПК України таких загальних засад кримінального провадження як доступ до правосуддя, розумних строків, колегія суддів вважає, що їхні цивільні позови слід в такому випадку направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_15 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_11 направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: