Дата документу 26.07.2021 Справа № 334/7220/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/7220/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1080/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню освіту, офіційно працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 30 травня 2019 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 травня 2019 року по 7 квітня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 52964 грн. 35 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

30 травня 2019 року приблизно о 4 годині ОСОБА_7 ,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення смерті двом особам, з метою помсти, увійшов до кімнати вказаної вище квартири, де в той час відпочивали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, а саме: силової гантелі вагою 4 кілограми, яку він взяв з кухні вказаної квартири, знаходячись над ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , користуючись нагодою, що останні відпочивають, наніс їм численні удари в ділянку голови та тулубу, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з відкритими переломами кісток склепіння черепа, які розповсюджуються на основу, з крововиливами під оболонку мозку, з забоями мозку, що призвела у посттравматичному періоді до вираженого набряку тканини головного мозку, деструктивного набряку з вторинними вогнищевими крововиливами в стовбурових відділах мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та є небезпечні для життя в момент заподіяння, а також спричинив ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа з крововиливом під тверду оболонку лівої півкулі головного мозку з ранами у лівій тім`яній ділянці, у потиличній ділянці ліворуч, у лівій скроневій ділянці і в лобовій ділянці зліва, рани у правій скроневій ділянці з розповсюдженням на праву виличну ділянку.
Тим самим, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але з причин, які не залежали від його волі, злочин не було закінчено.
Крім того, 30 травня 2019 року приблизно о 4 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на заподіяння смерті своєму братові ОСОБА_9 , з метою помсти, увійшов до кімнати вказаної вище квартири, де в той час відпочивали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, а саме: силової гантелі вагою 4 кілограми, яку він взяв з кухні вказаної квартири, знаходячись над ОСОБА_9 та користуючись тим, що останній відпочиває, наніс йому численні удари в ділянку голови та тулубу, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з відкритими переломами кісток склепіння черепа, які розповсюджуються на основу, з крововиливами під оболонку мозку, з забоями мозку, що призвела у посттравматичному періоді до вираженого набряку тканини головного мозку, деструктивного набряку з вторинними вогнищевими крововиливами в стовбурових відділах мозку, у результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм, не приходячи до тями, ОСОБА_9 помер у лікарні.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що під час досудового слідства було допущено багато порушень.

Так, під час слідства він був ізольований від суспільства, хоча ОСОБА_10 перебував на свободі, неодноразово приїжджав на місце вчинення злочину та міг позбутись речових доказів, здійснювати вплив на потерпілу.

Крім того, слідчий не допитав його цивільну дружину, яка по відеозв`язку на телефоні бачила, як його побили, після чого скинули їй фотографію того, як він лежав побитий без свідомості.

Звертає увагу, що у нього є неповнолітні діти на утриманні, яким він офіційно сплачує аліменти.

Також слідчий не надав йому можливості ознайомитись з матеріалами справи перед направленням її до суду.

Під час судового розгляду прокурор не контролював процес розслідування, не звернув увагу на прохання його матері звільнити його на домашній арешт, у зв`язку з її хворобою, в результаті чого вона залишилась одна без допомоги та померла.

Під час продовження йому строку тримання під вартою прокурор постійно казав, що він не має дітей та соціальних зв`язків, не звернув увагу на неправдиві показання ОСОБА_10 , який говорив, що не приймав участь у його побитті та знаходився в кімнаті.

Також зазначає, що суд не звернув увагу на його показання про те, що він рано вранці прокинувся на кухні від шуму за стінкою, почув як у ванній включили воду, а через деякий час почув, як відкрились вхідні двері, підійшовши до яких, він побачив, як ОСОБА_10 спускався по сходам. Після чого, він відкрив двері в кімнату та побачив свого брата, голова якого була вся в крові. Він викликав поліцію та швидку допомогу, допомагав лікарям надавати брату медичну допомогу, після чого був затриманий робітниками поліції.

Суд не звернув увагу на кров ОСОБА_10 , яку було виявлено на змивах у ванній, а також на те, де ОСОБА_10 отримав травму носа, хоча він говорив, що не був у ванній кімнаті, у бійці участі не приймав.

Малоймовірність показань ОСОБА_10 також була підтверджена судовим експертом.

Вважає, що кров брата на його футболці могла з`явитись під час бійки на кухні, або коли він оказував йому медичну допомогу разом з лікарями.

За таких обставин, саме ОСОБА_10 побився з його братом та боїться визнати свою вину.

Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його вини в суді і вичерпанні можливості їх отримати, звільнити його з-під варти негайно та повернути вилучені речі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги кримінального процесуального законодавства України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачений у судовому засіданні надав показання та детально розповів про події, які відбувалися в ніч з 29 на 30 травня 2019 року, і які свідчать про те, що саме з ОСОБА_10 побився брат обвинуваченого.

Разом з тим, правдивість показань ОСОБА_10 викликає сумніви, а при проведенні 12 липня 2019 року слідчого експерименту за його участі, він плутався, а слідчий постійно задавав йому навідні запитання.

Крім того, висновком експертизи № 239/к від 30 серпня 2019 року встановлено, що пояснення ОСОБА_10 щодо комплексу тілесних ушкоджень (приблизно 4 удари) слід вважати малоймовірними.

Також незрозумілим залишається те, яким чином кров ОСОБА_10 з домішками крові ОСОБА_9 виявилась на підлозі кухні, якщо ОСОБА_10 , з його слів, туди не заходив, участі в бійці не приймав та одразу пішов на вулицю.

Таким чином, ОСОБА_10 є зацікавленою особою, і саме він міг бути причетним до того, що трапилося, а тому до його показань та версій суд повинен був поставитись критично.

Колегія суду посилається на свідчення ОСОБА_7 , який не заперечував, що був на місці події, але де саме, у квартирі чи у кімнаті, суд не вказав, хоча з показань ОСОБА_7 вбачається, що він був на кухні, коли у кімнаті була бійка.

Суд не надав оцінки дзвінкам обвинуваченого до служб «102» та «103», з яких вбачається, що йому не було відомо, що саме трапилось, коли він спав на кухні.

Відповідно до висновку експертизи № 236/к від 16 липня 2019 року, у ОСОБА_10 було встановлено перелом кісток носу, але конкретного травматичного впливу в ділянку носа він не зазначає, хто перебив йому ніс залишилось невідомим, хоча це міг зробити ОСОБА_9 під час бійки з ОСОБА_10 .

Разом з тим, ця версія органом досудового розслідування не перевірялась і не розглядалась.

Просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_7 у суді та вичерпанням можливості їх отримати, звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно та повернути вилучені під час його затримання речі.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційні скарги та зазначив, що ОСОБА_10 надавав суперечливі показання, він є заінтересованою особою, але суд цьому уваги не надав. Обвинувачений не знав, що ОСОБА_10 залишиться ночувати в квартирі, і скоріше за все, конфлікт виник між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Звернув увагу, що якщо обвинувачений дійсно мав намір вбити двох осіб, то незрозуміло, що саме йому завадило це зробити. Так, він сам викликав швидку допомогу, і з його розмови зрозуміло, що він навіть не знав про обставини злочину. Разом з тим, версію причетності ОСОБА_10 суд першої інстанції належним чином не спростував.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подані ним та його захисником апеляційній скарги та просив їх задовольнити. Вважав, що є сумнівною версія обвинуваченням з приводу того, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спали разом на дивані, оскільки коли він побачив ОСОБА_10 той був в одежі. Крім того коли ОСОБА_10 залишав місце події, він прошов п`ять поверхів та на допомогу нікого не кликав.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав вирок суду законним, а вину обвинуваченого доведеною у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

З огляду на ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні мають істотні суперечності.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити, окрім іншого, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Всупереч вищевказаним нормам закону, суд першої інстанції лише зазначив у вироку показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, а також перелічив надані стороною обвинувачення докази, без надання їм належної правової оцінки та аналізу.

Визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції не у повній мірі врахував показання потерпілих та свідків, і в порушення вимог ст. 374 КПК України належним чином не мотивував, чому не в повній мірі взяв до уваги наявні у матеріалах кримінального провадження докази.

З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що аналіз, оцінку і співвідношення доводів сторони обвинувачення із доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, суд не зробив, не усунув суперечностей, що в свою чергу викликає вірогідність наявності ряду припущень у вказаному провадженні, які є недопустимими при ухваленні вироку.

Крім того, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд у вироку вибірково врахував показання потерпілих та свідків, взявши до уваги одні та без відповідного мотивування відкинувши інші.

Так, з обвинувального акту та мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що ОСОБА_7 наступне: « ОСОБА_7 … за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, а саме: силової гантелі вагою 4 кілограми … знаходячись над ОСОБА_9 та ОСОБА_10 … наніс їм численні удари в ділянку голови та тулубу, в результаті чого спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження … а також спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження…»

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_10 категорично повідомив, що він прокинувся приблизно о 03.00 годині від того, що ОСОБА_7 наносив йому удари ніжкою від столу в голову, а саме: 4-5 ударів у праву частину голови та приблизно 11 ударів зліва. Як зрозумів ОСОБА_10 , ОСОБА_7 гадав, що його брат ОСОБА_9 спить у ліжку один. ОСОБА_7 наніс удари ОСОБА_10 до того, як увімкнув світло, а коли ввімкнув, то побачив, що помилився. Після цього обвинувачений пішов на кухню, звідки повернувся з гантеллю, якою наніс ОСОБА_9 один дуже сильний удар в голову та ще приблизно 4 удари гантеллю по голові.
Потерпіла ОСОБА_11 показала, що під час проведення обшуку були вилучені гантель, яка раніше знаходилась на кухні, а також ніжку від столу, яка була у крові.

Вказані показання потерпілих свідчать про те, що потерпілим тілесні ушкодження були нанесені не тільки гантеллю, а й ніжкою від столу, що також підтверджується наданими стороною обвинувачення документами.

Зокрема, з протоколу огляду місця події від 30 травня 2019 року, фототаблиці та відеозапису до нього вбачається, що в ході огляду було виявлено та вилучено одну гантель вагою приблизно 4 кг зі слідами РБК та ніжку з-під столу зі слідами РБК (т. 3, а.с. 2-50).

З висновків експерта № 1-350 від 1 серпня 2019 року та № 1-380 від 25 липня 2019 року вбачається, що на поверхні наданих на дослідження гантелі та дерев`яної ніжки від столу, вилучених 30 травня 2019 року під час проведення огляду місця події, сліди папілярних узорів рук не виявлені (т. 4, а.с. 23-32, 34-43).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 12 липня 2019 року та відеозапису до нього вбачається, як потерпілий ОСОБА_10 детально пояснив, що він прокинувся від гострого болю в голові, поки намагався встати з ліжка, обвинувачений палицею наніс йому удар в область вуха. Після цього ОСОБА_7 кудись відійшов, взяв гантель, зайшов з нею у кімнату та почав наносити удари ОСОБА_9 (т. 4, а.с. 183-196).
З висновку комісійної експертизи № 204/к від 2 вересня 2019 року вбачається, що за даними копії відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 12 липня 2019 року, ОСОБА_7 наносив удари дерев`яною ніжкою стола спочатку в ліву половину голови, від чого потерпілий прокинувся та сів на ліжко, після чого ОСОБА_7 наніс 3-4 удари дерев`яною ніжкою стола в праву потилично-тім`яно-скроневу ділянку.
Зважаючи на загальний збіг за характером та локалізацією виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 з вказаними зонами травматичних впливів та характером травмуючого предмета (дерев`яна ніжка стола діє на тіло як тупий предмет), виникнення усього комплексу тілесних ушкоджень, виявлених у постраждалого не виключається за механізмом, викладеним у слідчому експерименті за участю потерпілого ОСОБА_10 від 12 липня 2019 року (т. 3, а.с. 129-136, 166-171).
З висновку експерта № 8-550 від 4 жовтня 2019 року вбачається, що на наданій на дослідження ніжці з дерев`яного столу встановлена наявність слідів крові людини та клітин з ядрами. Генетичні ознаки слідів крові людини на ніжці з дерев`яного столу належать особі чоловічої генетичної статі і співпадають з генетичними ознаками зразка букальних клітин ОСОБА_10 (т. 4, а.с. 155-163).
З висновку комісійної експертизи № 317/к від 30 вересня 2019 року вбачається, що характер і механізм виникнення слідів крові, що були описані при огляді і дослідженні футболки ОСОБА_7 у вигляді бризків, крапель, потьоків, мазків та плям, не суперечать показанням ОСОБА_10 , наданим при проведенні слідчого експерименту від 12 липня 2019 року (т. 4, а.с. 122-135).
З огляду на ст. 91 КПК України, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у кримінальному провадженні є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

На переконання колегії суддів, в даному кримінальному провадженні встановлення знаряддя вчинення злочинів відноситься до обставин, які підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні.

Показання допитаних потерпілих та надані стороною обвинувачення документи на підтвердження винуватості ОСОБА_7 містять численні відомості на підтвердження того, що знаряддям вчинення кримінальних правопорушень була не тільки гантель вагою 4 кг, а й дерев`яна ніжка з-під столу.

Вказаним обставинам суд першої інстанції належної уваги не приділив, що ставить під сумнів правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи, викладених в оскаржуваному вироку.

Разом з тим, сформулювавши обвинувачення, визнане доведеним, суд першої інстанції фактично зазначив, що всі тілесні ушкодження як потерпілому ОСОБА_9 , так і потерпілому ОСОБА_10 , наносились обвинуваченим ОСОБА_7 єдиним знаряддям гантелею вагою 4 кг.

Про те, що які-небудь тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 наносились дерев`яної ніжкою з-під столу, у формулюванні обвинувачення нічого не вказано, хоча обґрунтовуючи свої висновки про доведеність вини ОСОБА_7 , суд першої інстанції неодноразово посилався на те, що дерев`яна палиця також була знаряддям злочину.

За таких обставин, нез`ясованим судом першої інстанції залишилося те, яким саме предметом (предметами) було заподіяно потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження, хоча ця обставина підлягала обов`язковому встановленню під час судового розгляду.

Колегія суддів вважає, що з формулювання обвинувачення та мотивувальної частини вироку взагалі неможливо чітко встановити, від якого саме знаряддя злочину потерпілий ОСОБА_10 отримав перелами кісток склепіння та основи черепа з крововиливом під тверду оболонку лівої півкулі головного мозку з ранами у лівій тім`яній ділянці, у потиличній ділянці ліворуч, у лівій скроневій ділянці і в лобовій ділянці зліва, рани у правій скроневій ділянці з розповсюдженням на праву виличну ділянку.
Враховуючи відсутність оцінки судом першої інстанції всіх наявних у матеріалах кримінального провадження доказів окремо, з точки зору належності та допустимості, а в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції допустив порушення, які відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, тобто такими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на відсутність ретельного дослідження судом першої інстанції вищевказаних обставин та неналежну оцінку досліджених судом доказів, колегія суддів не може прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведення вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, а також про знаряддя вчинення кримінальних правопорушень.

Зазначені порушення є підставами для скасування судового рішення і оскільки в апеляційних скаргах сторона захисту не просила повторно дослідити докази сторони обвинувачення та захисту, вони не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду в межах ст. 404 КПК України, що є підставою призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно, всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, ретельно перевірити усі докази кримінального провадження, з належною їх мотивацією, в тому числі, взяти до уваги інші доводи, які зазначалися в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником, та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення у відповідності до приписів, передбачених ст. 370, 374 КПК України.

Відповідно до ст. 415 КПК України, при скасуванні ухвали суду внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції призначає новий судовий розгляд, не вирішуючи питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 197, ст. 331, п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки обвинувачений тримається під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для зміни зазначеного запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів до 23 вересня 2021 року включно.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 411, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 23 вересня 2021 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4