Справа № 688/2975/16-к
Провадження №11-кп/801/581/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області та Славутським міськрайонним судом Хмельницької області клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000025 від 09.01.2016 відносно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді у Вінницькому апеляційному суді перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000025 від 09.01.2016 відносно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2017 року.

17.06.2021 на електронну адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу її підзахисному обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання мотивовано тим, що відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2021 скасовано вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року щодо ОСОБА_9 , яким її підзахисному запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу. Питання про тримання обвинуваченого ОСОБА_9 Верховним Судом не врегульоване, а сам факт того, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не є достатнім для тримання його під вартою та/або продовження такого запобіжного заходу. ОСОБА_9 перебуває під вартою уже шостий рік, а тому тримання його під вартою виходить за межі розумних строків, є обмеженням його прав та свобод, порушенням принципу поваги до свободи особистості. ОСОБА_9 є особою молодого віку, мав бездоганну репутацію, жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, військовий, учасник АТО, не підтримує і не підтримував відносини з особами схильними до вчинення злочинів, має вищу освіту, був курсантом Академії сухопутних військ іменні Сагайдачного, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, має постійне зареєстроване місце проживання, офіційно працював, матеріально забезпечений, має родину, друзів, постійно мешкав з мамою та бабусею, під час тривалого досудового розслідування та судового розгляду дотримувався процесуальної поведінки, сприяв досудовому розслідуванню, добросовісно виконував покладені на нього обов`язки.

У зв`язку з викладеним, захисник вважає, що на даний час відпали ризики, зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_9 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як усі речові докази були вилучені. Також немає потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, так як під час судового розгляду було їх було допитано та зроблені висновки експерта, та немає необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому останній підозрюється. А тому враховуючи особу обвинуваченого, мінімізовані ризики, які були підставами для обрання та продовження найсуворішого запобіжного заходу, є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 підтримала своє клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Обвинувачений ОСОБА_9 клопотання свого захисника підтримав і також просив його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання захисника, просив залишити його без задоволення.

Обвинувачені ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_14 не заперечували проти задоволення даного клопотання.

Від захисника ОСОБА_15 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на електронну адресу суду надійшло клопотання, про відкладення судового розгляду призначеного на 17.06.2021 на іншу дату, у зв`язку з тим, що у вказане судове засідання вона не може з`явитися через хворобу COVID-19.

Учасники кримінального провадження, що прибули в дане судове засідання не заперечували щодо розгляду клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_16 у відсутності адвоката ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, що з`явилися, дослідивши клопотання захисника, матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.06.2017 року ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 14.06.2017 по 12.08.2017 включно. В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника - ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з 29 лютого 2016 року.

Зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 29 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено без змін - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року щодо ОСОБА_9 та інших обвинувачених залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2021 року ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 року щодо ОСОБА_9 та інших обвинувачених скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами клопотання захисника обвинуваченого, що підставою зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт є скасування Верховним Судом ухвали Хмельницького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року щодо останнього та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з тих підстав, що попередня ухвала про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінена та не скасована в апеляційному порядку. Вирок суду першої інстанції, яким запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Також при зверненні до Верховного Суду ні ОСОБА_9 , ні його захисник не ставили питання щодо скасування запобіжного заходу, внаслідок чого в постанові Верховного Суду не вирішувалося питання щодо обраного запобіжного заходу останньому. А тому застосований ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року запобіжний захід відносно ОСОБА_9 - тримання під вартою до вступу вироку суду першої інстанції в законну силу - діє.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами клопотання захисника щодо зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з наступних підстав.

Так, статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину.

Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тяжкість покарання за діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , обставини та характер їх вчинення, вид і тяжкість санкції за інкриміновані діяння, вік обвинуваченого - у своїй сукупності дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що обвинувачений може здійснити спроби: 1) переховуватися від суду; 2) вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) вчинити тиск на потерпілого та свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів тривалий період утримування останнього під вартою, наявність в ОСОБА_9 певних соціальних зв`язків, постійного зареєстрованого місця проживання в м. Славута Хмельницької області, офіційного місця роботи, наявність родини, зокрема матері та бабусі, статусу учасника АТО, дотримання процесуальної поведінки, сприяння досудовому розслідуванню, добросовісне виконання покладених на нього обов`язків, про що зазначає його захисник в клопотанні, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики, передбачені положенням ст.177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 на даний момент більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні апеляційного суду не встановлено.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити, оскільки підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт апеляційний суд не вбачає, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу щодо останнього не зменшилися, також апеляційним судом не розпочато судовий розгляд по суті, не перевірено доводи апеляційної скарги обвинуваченого, на що в своїй постанові звернув Верховний суд.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4