Справа № 344/4048/21
Провадження № 11-сс/4808/88/21
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалою, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що слідчий суддя не врахував доводів сторони захисту та застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, розмір якої значно перевищує розмір застави для даного виду злочинів та є завідомо непомірний для підозрюваного. Вказує, що прокурор не довів, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів чи знищувати речові докази та вчиняти інші правопорушення. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги та дано оцінки тій обставині, що ОСОБА_7 працює неофіційно, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, проживає разом з бабусею похилого віку, яка хворіє, потребує догляду, а також матеріальної допомоги, наміру скриватись від слідства та суду чи впливати на потерпілого, свідків, експерта у нього немає, бажає заробити кошти на відшкодування заподіяної шкоди потерпілому. Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час надасть змогу забезпечити адекватне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2021 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 46 днів. Строк дії ухвали визначено до 14 травня 2021 року включно (в межах строку досудового розслідування). Визначено заставу у вигляді 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 56750 (п`ятдесят шість тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що 21 грудня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та вручено підозру його бабусі, а саме: ОСОБА_9 о 17 год. 10 хв. 21 грудня 2020 року. 22 січня 2021 року постановою підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук. 30 березня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді ОСОБА_7 затримано, вручено йому клопотання про застосування запобіжного заходу та інші матеріали 10 год. 50 хв. На підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу. Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя враховував, що в місцевих судах відносно ОСОБА_7 перебувають на розгляді обвинувальні акти. Зауважив, що одного лише прохання підозрюваного обрати йому домашній арешт у нічний час не достатньо для переконання, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення. Також встановив, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, мало місце 05 вересня 2020 року, тобто під час дії цілодобового домашнього арешту, застосованого по іншому кримінальному провадженні. Покликання підозрюваного на те, що нічний домашній арешт дасть йому змогу доглядати за бабусею, яка потребує сторонньої допомоги, і те, що він не переховувався від слідства і суду, а фактично весь час проживав з бабусею ОСОБА_9 , вважає не спроможними, оскільки згідно з протоколу допиту свідка від 21 грудня 2020 року ОСОБА_9 , така протягом тривалого часу за вказаною адресою проживає сама, свого онука ОСОБА_10 вона не бачила близько двох місяців, жодних зв`язків з ним не підтримує. Слідчий суддя взяв до уваги характеризуючі особу підозрюваного дані. Враховуючи вище зазначені ризики і наявність обґрунтованої підозри, дійшов висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Тому необхідно застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 46 днів, з урахуванням строку досудового розслідування, з визначенням застави - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту;

- прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В кримінальному провадженні № 0002030 від 07 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру від 21 грудня 2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 62-63), а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) повторно, поєднаному з проникненням у житло.

Санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколами допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду відеозаписів, протоколами допиту свідків, висновками експертівта іншими доказами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду , незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не буде вчиняти дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є непереконливими.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 : 1998 року народження, до лікаря нарколога та психіатра не звертався, на диспансерному обліку не знаходиться, відсутні дані про стійкі соціальні зв`язки, має дохід, працює неофіційно на будівельних роботах (зі слів підозрюваного), раніше судимий - 26 вересня 2018 року засуджений Коломийським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі, відносно нього в Городенківському районному суді Івано-Франківської області та Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області перебувають на розгляді обвинувальні акти за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, по цьому кримінальному провадженні був оголошений у розшук, а також що, кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, мало місце 05 вересня 2020 року під час дії цілодобового домашнього арешту, застосованого по іншому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ухвали слідчого судді сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Стороною захисту не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя визначив ОСОБА_7 запобіжний захід альтернативний триманню під вартою - заставу.
Більше того, слідчий суддя, визначив розмір застави як альтернативного запобіжного заходу триманню під вартою - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, є обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, а також таким, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4