Код суду 233 Справа № 233/1832/20
Вирок
Іменем України
22 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка, Донецької області, українець, громадянин України, має середньо технічну освіту, не працює, одружений, пенсіонер, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
- у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119КК України,
ОСОБА_10 має право на зберігання та носіння мисливської рушниці «ІЖ-18М-М», серійний номер « НОМЕР_1 » 12-го калібру, яку зберігав в сейфі, розташованому в спальній кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем свого мешкання.
Так, 19.01.2020 року, у ранковий час, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_10 разом зі своїм сусідом ОСОБА_11 , прийшли за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_10 , де разом вживали спиртні напої у кухні вказаного будинку.
Того ж дня, у денний час доби, більш точного часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_10 , взяв із сейфу належну йому мисливську рушницю «ІЖ-18М-М», серійний номер « НОМЕР_1 » 12-го калібру, яку зарядив капсульовано гільзою, що саморобним способом споряджена пороховим зарядом, прокладками та пижами, та поставив курок на бойовий взвод.
Приблизно о 16 годині 30 хвилин 19.01.2020 року, більш точного часу, під час судового розгляду, встановити не надалось можливим, знаходячись у приміщенні коридору будинку за вказаною адресою, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_11 , хоча повинен був та міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною необережністю, тримаючи рушницю в руках, з напрямком ствола в бік ОСОБА_11 , який перебував у кухні, вказаного будинку, намагався виконати плавний спуск курка зазначеною рушниці. При цьому, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_11 , хоча повинен був та міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною необережністю, недостатньо натиснув на важіль запирання та одночасно натиснув на спусковий гачок зазначеної рушниці, внаслідок чого відбувся постріл у бік ОСОБА_11 .
В результаті необережних дій, скоєних в результаті злочинної недбалості, ОСОБА_10 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 : сліпе вогнепальне поранення живота з ушкодженням сальнику, брижі тонкого кишечнику, тонкої кишки та черевного відділу аорти, яке утворилось в наслідок проізведеного одного пострілу зі зброї та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та стоїть у прямому - причинному зв`язку з настанням смерті.
Причиною смерті стало сліпе вогнепальне поранення живота з ушкодженням сальнику, брижі тонкого кишечнику, тонкої кишки та черевного відділу аорти яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати, від якого ОСОБА_11 помер на місці приблизно о 16 годині 30 хвилин того ж дня.
Обвинувачений ОСОБА_10 , скориставшись своїм конституційним правом, гарантованим ст.63 Конституції України, відмовився від дачі показів в судовому засіданні. Зазначив, що йому психологічно тяжко відтворювати обставини за якими він скоїв кримінальне правопорушення у відношенні свого близького товариша. Просив прийняти до уваги його покази надані на слідчому експерименті за його участю, які він підтверджує у повному обсязі та на яких наполягає. Вину визнав у повному обсязі. Шкодував про вчинене та щиро каявся. Вибачився перед потерпілим ОСОБА_9 .. Матеріальні витрати, пов`язані із похованням загиблого ОСОБА_11 , відшкодував у добровільному порядку в сумі шістсот доларів США. Моральні вимоги за цивільним позовом потерпілого визнав повністю, які відшкодував частково у сумі сто тисяч гривен. Додав, що готовий нести відповідальність за скоєне, а також продовжувати відшкодовувати завдану шкоду.
Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що загиблий ОСОБА_11 , був його батьком. Оскільки ОСОБА_10 мав близькі та дружні стосунки з його батьком, обвинуваченого знає тривалий час та може охарактеризувати його позитивно. Зазначив, що мешкає окремо від батьків. 19 січня 2020 року, зранку та протягом усього дня він перебував у себе вдома. В цей день пив пиво. У вечері, коли він був за місцем свого мешкання, зателефонувала мати та сказала, що батька вбили. Він приїхав на місце події, а саме до будинку ОСОБА_10 .. Біля будинку, були співробітники поліції та сусіди. Зайшов у двір. Обвинуваченого не бачив, ніяких криків не чув. Чув тільки, що в будинку перебувала донька ОСОБА_10 , яка плакала. Де була в той час дружина ОСОБА_10 він не знає. До будинку його не впустили працівники поліції, а тому він одразу пішов додому своєї матері, який знаходиться по сусідству. Пізніше, у матері вдома, слідчий на прізвище ОСОБА_12 , відібрав у нього пояснення та зі слів слідчого йому відомо, що дружина ОСОБА_10 повідомила, слідчого, що до того, як все сталося у ОСОБА_10 була «білочка» та він не впізнав ОСОБА_11 ..
Потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що матеріальних вимог до обвинуваченого він не має, цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підтримує у повному обсязі, а також підтвердив отримання ним від ОСОБА_10 , в добровільному порядку, в рахунок відшкодування матеріальних витрат, пов`язаних із похованням суму грошових коштів у розмірі шістсот доларів США, а також отримання ним від ОСОБА_10 в рахунок моральних вимог за цивільним позовом суму грошових коштів в розмірі сто тисяч гривен.
Висловивши свою думку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 передбаченого мінімальною межею санкції ч.1 ст.119КК України, потерпілий ОСОБА_9 , разом із своїм представником, не погодились із кваліфікацією інкримінованого кримінального правопорушення та вважали, що дії ОСОБА_10 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.121КК України.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що загиблий ОСОБА_11 , був його батьком, потерпілий ОСОБА_9 є його рідним братом, обвинувачений ОСОБА_10 є сусідом та був другом його батька до загибелі останнього.19 січня 2020 року, на свято «Хрещення», десь о 10-00 години ранку він разом з батьком та ОСОБА_10 пішли на водоймище «Шламик», покупалися та пробули там приблизно 40 хвилин. Купатися пішли у чотирьох він, його друг, батько та ОСОБА_10 .. Коли були на водоймищі, ніяких конфліктів між його батьком та ОСОБА_10 не було. Поверталися додому усі разом та батько сказав, що піде до ОСОБА_10 та вони посидять там трохи. Після чого він разом з другом пішов до себе додому, а його батько разом зі ОСОБА_10 пішли додому до останнього. Приблизно о 13-00 13-30 годині він зателефонував батькові, сказав, що йде з другом з дому та хотів віддати йому ключі. Потім підійшов до двору ОСОБА_10 , батько вийшов та він віддав йому ключі. Батько виглядав спокійно та все було добре. Близько 15-00 15-30 годині він повертався додому та приблизно о 16-00 16-30 години він почав телефонувати батькові, але той вже не відповідав на дзвінок. На вулиці було темно. Зазначив, що зі свого двору йому видно двір ОСОБА_10 .. Голубів, в той день він бачив тільки зранку. Пострілів, в той день, у дворі ОСОБА_10 він не чув. Що трапилося із батьком, він дізнався від матері. Бачив, як приїхала швидка та до них приходили працівники поліції.
Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_14 , в присутності свого законного представника ОСОБА_15 суду пояснив, що 19 січня 2020 року, оскільки було свято «Хрещення», приблизно о 10-00 годині він разом з ОСОБА_13 , його батьком та ОСОБА_10 прийшли купатися на водоймище. Купалися приблизно 30-40 хвилин. Коли перебували на водоймищі, спиртні напої не вживали, жодних конфліктів не було. Після чого, об 11-00 годині повернулися додому до ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , а батько ОСОБА_13 пішов додому ОСОБА_10 до будинку, який знаходиться приблизно через будинок, навпроти будинку ОСОБА_16 . Вдома у ОСОБА_13 вони побули приблизно годину та пішли віддавати ключі його батькові. Коли віддавали ключі батькові ОСОБА_17 , у поведінці його батька нічого дивного він не помітив. Лише, він звернув увагу на те, що зазвичай в такий час у дворі ОСОБА_10 літали голуби, однак цього разу їх не було. Чи була зачинена або відчинена голуб`ятня, у дворі ОСОБА_10 , він вказати не може. Після того, як віддали ключі, пішли на ринок та пізніше - розійшлися. Про те, що сталося він дізнався від своєї матері наступного ранку. ОСОБА_10 знає після того, як познайомилися саме коли йшли на водоймище.
Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що загиблий ОСОБА_11 , був її чоловіком, з яким вона разом мешкала, однак офіційно шлюб між ними розірвано, потерпілий ОСОБА_9 є її сином, обвинувачений ОСОБА_10 сусід. 19 січня 2020 року о 07-00 годині, ОСОБА_19 забрав її з роботи, заїхали на ринки та приїхали додому. Приблизно з 08-00 години до 10-00 години, її чоловік взяв молодшого сина ОСОБА_17 та вони вирушили на водоймище « ОСОБА_20 » купатися. Після чого, син повернувся з другом, та сказав що батько пішов до сусіда ОСОБА_21 , з яких причин - не пояснював. Увечері цього дня, приблизно о 16-00годині, до дверей, за місцем її мешкання, постукали працівники поліції, попросили документи та повідомили, що її чоловіка вбили. До цього часу вона перебувала в будинку і нікуди не виходила. Після події відносин з сім`єю ОСОБА_10 вона не підтримує і ставиться до цієї родини із ненавистю. Зазначила, що на другий день після події, приходила дружина ОСОБА_10 та приносила гроші на поховання. Гроші вони взяли, розписок не писали. Інших дій з боку ОСОБА_10 , на той час, не здійснювалось.
Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що 19 січня 2020 року він перебував на чергуванні у складі слідчої оперативної групи. В темний час доби, точного часу не пам`ятає, до чергової частини Костянтинівського ВП надійшло повідомлення про те, що сусід вбив сусіда. Коли вони виїхали на місце події, біля подвір`я були дві жінки. Одна з них повідомила, що в будинку знаходиться ОСОБА_10 та вони бояться туди заходити. Зайшли до будинку і побачили, що в проході лежав чоловік без ознак життя, в дверях стояв ОСОБА_10 , а в куті кімнати стояла рушниця. Вони відвели ОСОБА_10 в іншу кімнату. Перебуваючи зі ОСОБА_10 , він зрозумів, що останній знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Вони питали у ОСОБА_10 , що сталося, на що той нічого конкретного відповісти не міг. Сказав тільки, що відпочивали, випивали, але чітко як все сталося не зазначав. Потім вони спитали за рушницю, на що ОСОБА_10 відповів, що це його рушниця, він тримає голубів, рушниця знаходиться не у сейфі, оскільки вона йому була необхідна для відлякування птиці. Чому стався постріл та за яких обставин він не зазначав, сказав тільки, що це зробив він. Постійно просив рушницю, щоб застрелиться. Викликали швидку і дочекавшись приїзду слідчого та керівництва - поїхали на інший виклик.
Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що 19 січня 2020 року, у темний час доби, до чергової частини Костянтинівського ВП надійшов виклик про те, що сусід вбив сусіда. Будучи у складі слідчої оперативної групи, він виїхав на місце події, за адресою: АДРЕСА_1 . Біля воріт знаходилися дві жінки. Вони пояснили, що в будинку знаходиться чоловік, який можливо вбив свого друга. Коли зайшли до будинку, в коридорі, на виході з кухні побачили труп чоловіка, який лежав на животі донизу, потім побачили рушницю, а на виході з коридору до зальної кімнати побачили ОСОБА_10 , якого одразу притримали та позбавили можливості користуватися наближеними до нього предметами, серед яких була і рушниця. Після зателефонували оперативному черговому та повідомили про скоєне. Пульсу у чоловіка, який лежав на животі - не було. Викликали швидку та почали чекати на слідчого і керівництво. Зазначив, що доки чекали, вони питали у ОСОБА_10 про його особистість та особистість вбитого, а також питали про рушницю, яка, як пояснив ОСОБА_10 належить йому на законних підставах. Вказав, що ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння, річ була плутаною. Моральний стан ОСОБА_10 був емоційно збуджений, були сльози. ОСОБА_10 пояснював, що постріл здійснив саме він. Постійно просив дати йому застрелитися, або застрелити його, бо він не хоче жити. Крім того ОСОБА_10 впевнено зазначав, що патрон, яким було здійснено постріл, був холостий і він про це знав, оскільки такими патронами він лякає птиць. Перебуваючи зі ОСОБА_10 на одинці, останній повідомив йому, про, якийсь конфлікт але через що не вказав, а так само не сказав, чому він здійснив постріл, а вбитий є його кумом. Крім ОСОБА_10 та вбитого, в будинку більше нікого не було. Коли дочекалися швидку, слідчого та керівництво - поїхали на інший виклик.
Винуватість ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення у обсязі, встановленому вироком, також і повністю доведена дослідженими судом наступними доказами.
Згідно з протоколом огляду трупа від 20.01.2020 року та фотокарток до нього, в приміщенні моргу судовомедичної експертизи за адресою: АДРЕСА_3 . На час огляду тіло трупа ОСОБА_11 , розміщено в положенні горизонтально, лежачі на спині, металевого візку, одягнутий у кофту спортивну чорного кольору, по середині лінії якої, на передній поверхні на 23см. вверх від нижнього краю та 33см. вниз від горловини, мається наскрізний дефект тканини округлої форми в діаметрі 3,5см., дефект має круглозазубренні розволокненні краї. Детальним оглядом трупа ОСОБА_11 встановлені наступні тілесні ушкодження: на передній поверхні живота на 10 см вниз від мочевидного відростку та на 3 см ліворуч від середньої лінії наявна рана округлої форми з рівними та місцями з крововиливними краями, рана в діаметрі 4 см, з мілко зазубреними краями, на 1-му часі наявна ділянка осадження шкіри блідо коричневого кольору; в бришейці виявлено сквозний дефект та розрив товстого кишечнику, на дні брючної порожнини виявлено інородний предмет округлої форми з м`якого матеріалу розмірам 1,5х1,5 см, схожий на пиж. Раньовий канал проходить з переду назад зверху вниз та проникає в брючну порожнину, пошкоджуючи бріжейку товстого кишечника, товстий кішечник та брючний відділ аорти. Попередня причина смерті ОСОБА_11 вогнепальне поранення живота з пошкодженням товстого кишечнику, брючного відділу аорти. Тіло трупа ОСОБА_11 правильної тіло будови, видимих дефектів не має, будь-які інші тілесні ушкодження не виявлені. (Т.№2,а.п.27-31).
Відповідно до висновку експерта Костянтинівського відділення судовомедичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» №17 від 24.02.2020 року, спираючись на судово-медичне дослідження трупа гр. ОСОБА_11 , 1968 р.н., даних лабораторних досліджень, беручи до уваги обставини, вказані в постанові, при судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_11 було виявлене сліпе вогнепальне поранення живота з ушкодженням сальнику, брижі тонкого кишечнику, тонкої кишки та черевного відділу аорти, яке утворилось внаслідок проізведеного одного пострілу зі зброї, можливо в термін та за обставин, вказаних в постанові та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя та стоїть у прямому-причинному зв`язку з настанням смерті. Цей висновок підтверджується виявленням пошкодження в області живота з ознаками вогнепальної рани, а також чужерідного тіла з м`якого матеріалу у черевній порожнині, яке може бути частиною набою. Локалізація тілесного ушкодження не доступна для його спричинення для самостійного пострілу із рушниці. Слідчим не надано даних про те, що мало місце проведення самостійного пострілу. Виходячи з локалізації тілесних ушкоджень, рахує, що після їх виникнення потерпілий не був здатний самостійно вчиняти будь - які дії. Рановий канал бере свій початок вхідним вогнепальним пораненням живота ліворуч йде з переду назад, з верху до низу ушкоджує шкіру, підшкірно - жирову клітковину, очеревину, проникає в черевну порожнину ушкоджуючи сальник, брижу тонкого кишечнику, тонку кишку та черевний відділ аорти. Виходячи з даних протоколу огляду місця події на момент огляду трупа трупні явища не визначались, рахуючи це, можна припустити, що смерть потерпілого настала за 2-3 години до огляду трупа на місці пригоди. Під час судово-токсикологічного дослідження крові та печінки від його трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 2,49%, що відносно живої людини можна розцінювати як алкогольне сп`яніння середнього ступеню. Не виявлено морфін, опіати, амфвітамін, кокаїн, моріхуана, метадон, екстазі, трамадол. Рахуючи морфологічні особливості ушкоджень, які мались у потерпілого, можно припустити, що після їх утворення смерть гр. ОСОБА_11 настала в короткий відрізок часу. Після утворення тілесних ушкоджень благодійний ісход при своєчасному наданні медичної допомоги рахується неможливим. При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_11 в черевній порожнині було виявлено чужерідний предмет із м`якого матеріалу. Наскрізний дефект тканини кофти співпадає з раною, виявленою на передній поверхні живота гр. ОСОБА_11 . Ознак, які свідчать про те, що постріл здійснено в притул, не виявлено (Т.№2,а.п.37-45).
Згідно з висновком експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» №5 від 20.01.2020 року, на підставі вивчення дослідницької частини постанови на ім`я ОСОБА_10 , 1953 року народження, яких небудь тілесних ушкоджень не виявлено (Т.№2,а.п.52).
Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» ДОР» №61/1 від 29.01.2020 року, кров підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВ0 (Т.№2,а.п.80-81).
Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» ДОР» № 61 від 04.02.2020 року, при серологічному дослідженні зразка крові, висушеного на марлевій серветці потерпілого ОСОБА_11 , встановлена група крові АВ за ізосерологічною системою АВ0 (Т.№2,а.п.83-84).
Відповідно до висновку експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово медичної експертизи» ДОР» № 190 від 18.02.2020 року, у змиві (об`єкт №1), що зроблений з поверхні важеля відкриття рушниці «ІЖ-18мм», 12 кал., № НОМЕР_1 , клітини з ядрами не знайдені. У змиві (об`єкт №2), що зроблений з поверхні цівки рушниці «ІЖ-18мм», 12 кал., № НОМЕР_1 , клітини з ядрами не знайдені. У змиві (об`єкт №3), що зроблений з поверхні спускового гачка рушниці «ІЖ-18мм», 12 кал., № НОМЕР_1 , клітини з ядрами не знайдені (Т.№2,а.п.86-87).
Згідно з протоколом огляду речей від 28.01.2020 року, оглянуто мобільний телефон Nokia імей НОМЕР_5 та сім карту МТС з номером телефону НОМЕР_4 , при увімкненні якого у вкладці «набранные номера» встановлено, що у списку набраних номерів останнім є номер телефону НОМЕР_6 , час дзвінку 19.01.2020 рік 16.43 години, інших даних не мається. Встановлено, що наступний у списку набраних номерів телефонний дзвінок було здійснено 19.01.2020 року о 10.40 годині на не визначений номер 38-095-35-25-682, далі по списку: Славик 19.01.2020 09.24 год. ( НОМЕР_7 ), Кум 19.01.2020 08.51 год. (066-88-200-81). Більше вхідних дзвінків за 19.01.2020 рік не мається. У вкладці «принятые вызовы» маються наступні дзвінки: НОМЕР_6 - 19.01.2020 року час 18.47 год.; Доця ( НОМЕР_8 )- 19.01.2020 року час 16.55 год.; ОСОБА_24 ( НОМЕР_9 ) 19.01.2020 року час 10.59 год.; НОМЕР_10 19.01.2020 час 10.29 год.; - Славик (+ 38-050-859-52-34) 19.01.2020 час 09.42 год.; - Дегтярь (050-69-766-36) - 19.01.2020 час 08.56 год. більше вхідних дзвінків за 19.01.2020 року не мається (Т.№2,а.п.92-94).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 29.01.2020 року (стенограми та відеозапису) за участю підозрюваного ОСОБА_10 , останній розказав та детально показав обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши, що 19 січня 2020 року, зранку, він разом зі своїм добрим знайомим ОСОБА_25 сходив на водоймище «Шламозбірник», де вони скупалися та приблизно об 11 годині 00 хвилин прийшли до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 і почали вживати спиртні напої. Приблизно об 11 годині 30 хвилин до них прийшов ОСОБА_26 , який випив з ними, та побувши не довго, пішов. Потім він вирішив випустити голубів, яких тримає у дворі, на прогулянку. При цьому зазначив, що коли вони з ОСОБА_16 прийшли додому, приблизно о 12 годині 00 хвилин, він взяв з сейфу мисливську рушницю та поставив її у лівий ближній кут коридору, при цьому рушниця була розряджена. Коли він йшов випускати голубів, то взяв в коридорі рушницю, після чого з полки взяв патрон, вставив його в патронник та хотів поставити рушницю на запобіжник. В цей час він перебував в коридорі та був розташований ближче до дверного прийому з коридору в кухню та маючи намір поставити рушницю на запобіжник, він випадково натиснув на спусковий гачок. У вказаний момент він дивився на рушницю та людину перед собою не побачив. ОСОБА_16 підвівся зі стільця та знаходився в кухні, ймовірно рухаючись до виходу з кухні, передом до нього. Патрон, яким він здійснював постріл з рушниці був холостим. Після пострілу ОСОБА_16 охнув та впав корпусом вперед, а він після того, що трапилось хотів покінчити життя самогубством та зарядив рушницю іншим патроном, який взяв з сейфу та який був заряджений, а потім зателефонував донці та дружині і повідомив їм про те, що сталося (Т.№2,а.п.96-103).
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2020 року та фото-таблиці до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_10 , останній додатково вказав про обставини скоєння ним кримінального правопорушення, відтворивши в дії положення, в якому він тримав рушницю в момент пострілу в ОСОБА_11 , а саме: положення свого тіла та кінцівок, а також положення рушниці в момент здійснення пострілу. Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що під час подій 19.01.2020 року він перебував у стані алкогольного сп`яніння та свої дії під час експерименту відтворив приблизно (Т.№2,а.п.173-177).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 31.01.2020 року та фото-таблиці до нього, в приміщенні кабінету №4 Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області оглянуті: сейф пакет, який містить набої до гладкоствольної мисливської зброї; сейф пакет, який містить гільзу до гладкоствольної мисливської зброї; сейф пакет, який містить 4 гільзи та 2 набої до мисливської гладкоствольної зброї; поліетиленовий пакет, який містить набої до мисливської гладкоствольної зброї у кількості 44 штуки; поліетиленовий пакет, який містить предмет, схожий на «пиж», вкритий нашаруванням бурого кольору (Т.№2,а.п.104-112).
Згідно з висновком експерта Донецького науково дослідного експертно криміналістичного центру № 2/2-37 від 19.02.2020 року, рушниця «ІЖ-18м» 12 калібру, вилучена в ході обшуку від 19.01.2020 року є гладкоствольною вогнепальною зброєю одноствольною мисливською рушницею «ИЖ-18М-М» серійний номер « НОМЕР_1 » 12-го калібру, промислового виробництва (СРСР). Рушниця придатна до стрільби. Один предмет, схожий на патрон, вилучений з патронника рушниці та тридцять шість предметів, схожих на патрони, з числа вилучених в ході обшуку від 19.01.2020 року, є боєприпасами патронами 12-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї, які споряджені саморобним способом з використанням частин мисливських патронів промислового виробництва. Патрони для стрільби придатні. Один предмет, схожий на патрон, з числа вилучених в ході обшуку від 19.01.2020 року, є боєприпасом - патроном 16-го калібру до гладкоствольної мисливської зброї, який споряджений саморобним способом з використанням частин мисливських патронів промислового виробництва. Патрон для стрільби придатний. Один предмет, схожий на патрон, з числа вилучених на полиці в коридорі та сім предметів, схожих на патрони, з числа вилучених в ході обшуку від 19.01.2020 року, не є боєприпасами, є частинами мисливських патронів 12-го калібру до гладкоствольної зброї - капсульованими гільзами, які саморобним способом споряджені пороховим зарядом, прокладками та пижами. Питання придатності до стрільби щодо даних предметів не вирішувалось через те, що вони не є боєприпасами. Одна гільза, виявлена на підлозі коридору та п`ять гільз, виявлені на полиці в коридорі, які були вилучені в ході обшуку від 19.01.2020 року не є боєприпасами, є частинами мисливських патронів 12-го калібру до гладкоствольної зброї - капсульованими гільзами. Питання придатності до стрільби щодо шести гільз, наданих на дослідження, не вирішувалось через те, що вони не є боєприпасами. Вирішити питання про те, чим є предмет, вилучений 20.01.2020 року з тіла загиблого ОСОБА_11 , не виявляється можливим через відсутність ознак, що вказують на групову належність даного на дослідження предмета. Встановити спосіб виготовлення предмета, вилученого 20.01.2020 року з тіла загиблого ОСОБА_11 , не виявляється можливим через відсутність у предмета ознак, які б могли на це вказувати. Питання придатності до стрільби щодо даного предмета не вирішувалось через те, що він не є боєприпасом. Одна гільза, виявлена на підлозі коридору, та чотири гільзи з числа виявлених на полиці в коридорі, стріляні з рушниці «ИЖ-18М-М» серії номер « НОМЕР_1 », наданої на дослідження. Вирішити питання відносно однієї гільзи з числа виявлених на полиці в коридорі та предмета, вилученого 20.01.2020 року з тіла загиблого ОСОБА_11 не виявляється можливим (Т.№2, а.п.121-136).
Згідно з висновком експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» №5/17 від 24.02.2020 року, тілесне ушкодження, що малось у потерпілого ОСОБА_11 , могло утворитись за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_10 в ході проведення з ним слідчої дії, так як підозрюваний вірно вказав напрям дульного зрізу відносно розташування рани потерпілого (том № 2, а.п. 138).
Відповідно до висновку експерта Донецького науково дослідного експертно криміналістичного центру №2/2-71 від 27.03.2020 року, тілесне ушкодження у громадянина ОСОБА_11 могло утворитися за обставин, на які вказує громадянин ОСОБА_10 під час слідчого експерименту, проведеного 29.01.2020 року. Постановка рушниці на запобіжник відбувається вручну шляхом пересування кнопки запобіжника: при пересуванні кнопки запобіжника зліва праворуч - запобіжник вмикається, блокуючи спусковий гачок, при пересуванні кнопки запобіжника справа ліворуч - запобіжник вимикається і рушниця готова до стрільби. Постріл може відбутися за умов, на які вказує гр. ОСОБА_10 , а саме при одночасному натисканні (частковому або незначному) на важіль замикання та повному натисканні на спусковий гачок наданої на дослідження рушниці, курок якої поставлений на бойовий взвод. Конструкцією досліджуваної рушниці передбачений плавний спуск курка без удару по бойку, для чого необхідно: у положенні курка рушниці на бойовому взводі пересунути кнопку запобіжника ліворуч, утримуючи важіль запирання у крайньому верхньому положенні плавно натиснути на спусковий гачок та поступово відпустити важіль запирання. Якщо перед натисканням на спусковий гачок натиснути на важіль замикання частково або не повністю, плавного спуску курка не відбудеться і здійсниться постріл (Т.№2,а.п.152-163).
Згідно з висновком експерта Костянтинівського відділення судово медичної експертизи КЗОЗ «Донецьке бюро судово медичної експертизи» № 8/5/17 від 16.03.2020 року, причиною смерті гр.. ОСОБА_11 стало сліпе вогнепальне поранення живота з ушкодженням сальнику, брижі тонкого кишечнику, тонкої кишки та черевного відділу аорти, яке ускладнилось розвитком гострої крововтрати ( гемоперітонеум у черевній порожнині 1500 мл. рідкої крові зі згортками) (Т.№2,а.п.165).
Постановою про визнання предметів речовими доказами та залученні їх до кримінального провадження в якості речових доказів від 20.01.2020 року, речовими доказами у кримінальному провадженні визнано: мисливську рушницю «ІЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; набої до мисливської гладко ствольної зброї, у кількості 44 штуки; змив з поверхні важеля відкриття рушниці «ІЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; змив з поверхні цівки рушниці «ЇЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; змив зі спускового гачка рушниці «ІЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; гільзу; 4 гільзи та 2 набої до мисливської гладкоствольної зброї; набій до гладко ствольної мисливської зброї; мобільний телефон «Nokia» та сім карта «МТС»; чоловічу кофту чорного кольору ОСОБА_10 ; змив з поверхні правої руки ОСОБА_10 ; змив з поверхні лівої руки ОСОБА_10 ; зразок крові ОСОБА_11 ; шматок шкіри з ушкодженням вилучений з трупа ОСОБА_11 ; кофту спортивну чорного кольору, вилучену з трупа ОСОБА_11 ; предмет схожий на «пиж» вилучений з трупа ОСОБА_11 ; зразок крові ОСОБА_10 (том № 2, а.п. 42-43).
Суд оцінює зібрані та дослідженні по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості і вважає їх:
належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєного кримінального правопорушення і мають значення для кримінального провадження;
допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;
достовірними, оскільки вони не суперечать один одному та доповнюють один одного.
Аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню перелічені вище докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце та вина обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю доведена.
Згідно із положеннями ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Звертаючи увагу на зауваження потерпілого і його представника та вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , суд, керуючись пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», зважає на те, що у випадках коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст.128КК України
Висновок про те, що обвинувачений у цьому кримінальному провадженні своїми діями вчинив вбивство через необережність підтверджуються достовірними відомостями про обставини на, які посилається сторона обвинувачення та такі дані присутні в матеріалах справи, а тому суд вважає, що в ході судового розгляду досліджено судом достатньо доказів та цими доказами, зібраними в судовому засіданні, наведено переконливі доводи, які беззаперечно свідчать про пряму причетність обвинуваченого ОСОБА_10 до вбивства через необережність ОСОБА_11 ..
Оцінюючи зібрані та досліджені докази по кримінальному провадженню з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.1 ст.119КК України.
При призначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, данні про особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_10 , відповідно до ст.12КК України, є нетяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_10 - раніше не судимий, до адміністративної відповідальності - не притягався, одружений, пенсіонер за віком, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, з особами схильними до скоєння злочинів відносини не підтримує, на обліку у КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська» у м.Костянтинівка, в КЛПУ «Міський психіатричний диспансер м. Костянтинівка» та в КНП «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» м. Костянтинівка - не перебуває, з 2012 року хворіє на сахарний діабет II ступеню і має купу інших захворювань, за якими постійно проходить лікування та потребує догляду, свою провину у інкримінованому кримінальному правопорушенні - визнав у повному обсязі, має намір в подальшому уникати скоєння кримінальних правопорушень, перед потерпілим вибачився, відшкодувавши матеріальну та значну частку заявленої моральної вимоги.
Відповідно до висновку судової психолого - психіатричної експертизи №84 від 20.01.2020 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу, який відповідає подіям інкримінованого діяння, був психічно здоровим, виявляв акцентуацію особистості за нестійким типом. У період здійснення інкримінованого діяння ОСОБА_10 перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. У період здійснення інкримінованого діяння, ОСОБА_10 , не перебував у тимчасово хворобливому стані. В даний час ОСОБА_10 виявляє посттравматичний стресовий розлад. За своїм психічним станом ОСОБА_10 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_10 не потребує. В період часу, який відповідає інкримінованому діянню, ОСОБА_10 не знаходився в стані фізіологічного афекту. В період часу, який відповідає інкримінованому діянню, ОСОБА_10 не знаходився в емоційному стані (стресі, фрустрації, розгубленості та інше), що могло істотно впливати на його свідомість та діяльність. У ОСОБА_10 відсутні явні індивідуально психологічні характеристики, що істотним чином впливають на його поведінку: дії та висловлювання (Т.№2,а.п.71-76).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд враховує щиросерде розкаяння ОСОБА_10 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_10 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_10 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому судом, також, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року, де зазначено, що Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).
На підставі викладеного суд вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавленні волі в межах санкції ч.1 ст.119КК України, оскільки саме це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.
Із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст..65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З урахуванням наведеного, приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_10 , враховуючи тяжкість злочину, кількість обставин, що пом`якшують покарання та ту обставину, що його обтяжує, ретельно вивчивши інформацію про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до якої він є особою раніше не судимою, кримінальне правопорушення вчинив вперше, притягнень до адміністративної відповідальності не має, вік та стан його здоров`я, його поведінку в період досудового слідства і судового розгляду, наслідки вчиненого, повного визнання вини та шкодування щодо скоєного, добровільного відшкодування матеріальної та часткового але значного відшкодування моральної шкоди, критичного ставлення до спричиненого, наміру уникати в подальшому повторення подібного та й інших кримінальних правопорушень, враховуючи позиції потерпілого та його представника, щодо призначення необхідного покарання, в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що саме це призведе до позитивних змін в його особистості і створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.
Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, а також враховуючи повне його визнання стороною захисту та часткове його відшкодування обвинуваченим, суд приходить до такого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами цивільного судочинства.
Потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 моральний збиток від вчиненого кримінального правопорушення у розмірі 400000,00 гривень, посилаючись те, що внаслідок смерті батька змінився його звичайний спосіб життя та взагалі втрата рідної людини є непоправимим лихом, яке дуже тяжко перенести та змиритись з цим, кожного дня він відчуває цю втрату та має сильні моральні страждання.
Відповідно до положень частини 3 ст.23ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У п.9 вищезгаданої Постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши відповідні мотиви.
В своїй позовній заяві потерпілий ОСОБА_9 обґрунтовує наявність моральної шкоди тим, що він втратив рідну людину батька, переніс сильне нервове потрясіння і як наслідок, його звичайний спосіб життя змінився. З даним ствердженням позивача суд погоджується та вважає, що в своїй позовній заяві потерпілий навів достатньо доводів для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.
Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи обставини: доведеність винуватості вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, внаслідок якого була спричинена смерть ОСОБА_11 , суд вважає, що після втрати потерпілим ОСОБА_9 батька, він безумовно отримав стрес, зазнав фізичних та душевних страждань, а тому суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 400000 грн. є справедливим, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням також того, що людське життя є не поновлюваним, а тому і втрата близької людини є тяжкою моральною травмою, після якої людина потребує тривалого часу для відновлення нормального ритму життя та адаптації у суспільстві.
В зв`язку з чим, з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути заявлену моральну шкоду, з урахуванням її часткового відшкодування у розмірі 100 000 гривень, що підтверджується розпискою потерпілого, наявною в матеріалах кримінального провадження,
Процесуальні витрати на залучення експертів, відповідно до ст.ст.122,124КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , з якого стягнути на користь держави витрати на проведення судових експертиз зброї у загальному розмірі 10 048 гривень 64 копійки.
Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України. Накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2020 року арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , що мало місце 19 січня 2020 року, а також на вилучене 19 січня 2020 року під час обшуку ОСОБА_10 в якості затриманого в порядку ст.208 КПК України - необхідно скасувати на підставі ч.4 ст.174КПК України.
Запобіжний захід визначений обвинуваченому ОСОБА_10 за ухвалою суду від 27 січня 2021 року у вигляді домашнього арешту, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
ОСОБА_10 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Нагляд за ОСОБА_10 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.
Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою ОСОБА_10 у період з 19 січня 2020 року по 15 квітня 2021 року включно.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту застосований до ОСОБА_10 , як захід забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Стягнути зі ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути зі ОСОБА_10 витрати на проведення судових експертиз зброї у загальному розмірі 10 048 (десять тисяч сорок вісім) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2020 року на майно, вилучене під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , що мало місце 19 січня 2020 року, а саме: мисливську рушницю «ІЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; набої до мисливської гладкоствольної зброї у кількості 44 штук; гільзу; чотири гільзи та два набої до мисливської гладкоствольної зброї; набій до гладкоствольної мисливської зброї; мобільний телефон «Nokia» імей НОМЕР_3 та сім карту «МТС» з номер НОМЕР_4 ; а також на вилучене 19 січня 2020 року під час обшуку ОСОБА_10 в якості затриманого в порядку ст.208 КПК України - чоловічу кофту чорного кольору.
- змиви з внутрішньої та зовнішньої поверхонь правої та лівої руки; шматок шкіри з ушкодженням, кофту спортивну, чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції №1582 від 31.01.2020 року (номер книги обліку 32, порядковий номер 469); змив з поверхні важеля відкриття рушниці «ІЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; змив з поверхні цівки рушниці «ЇЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; змив зі спускового гачка рушниці «ІЖ - 18 мм», 12 кал., № НОМЕР_1 ; зразок крові ОСОБА_10 , зразок крові ОСОБА_11 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 1599 від 06.03.2020 року (номер книги обліку 32, порядковий номер 782); 12 патронів 12 калібру, 7 патронів 12 калібру після демонтування, 7 гільз патронів 12 калібру, отримані в ході експериментальної стрільби, гільзу патрону 16 калібру, отриману в ході експериментальної стрільби, частини 8 патронів 12 калібру, 6 гільз патронів 12 калібру, один предмет, вилучений з тіла ОСОБА_11 , марлевий тампон із вмістом каналу ствола рушниці та контрольний марлевий тампон, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції б/н (номер книги обліку 1154/2, порядковий номер 62 від 04.03.2020 року) - знищити;
- рушницю «ИЖ 18М-М» № НОМЕР_1 , яка зберігається в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції б/н (номер книги обліку 1154/2, порядковий номер 62 від 04.03.2020 року) - звернути на користь держави у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;
- чоловічу кофту ОСОБА_10 чорного кольору; мобільний телефон «Nokia» та сім карту «МТС», які зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області відповідно до квитанції № 1582 від 31.01.2020 року (номер книги обліку 32, порядковий номер 469) повернути за приналежністю ОСОБА_10 ;
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1