Справа № 308/5697/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/1041//20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 10. 2020.
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тіньки, Чигиринського району, Черкаської області, громадянин України, українець, із середньою освітою, тимчасово не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , судимий вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17. 01. 2020 за ч. 3 ст. 185 КК України на 05 (п`ять) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 цього Кодексу з іспитовим строком 03 (три) роки, засуджений:
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.
- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17. 01. 2020, до призначеного покарання за даним вироком остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 03 (три) місяці.
Зараховано ОСОБА_6 в строк покарання термін його перебування під вартою на досудовому розслідуванні та судовому розгляді, а саме з 26. 06. 2020, згідно ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
ОСОБА_6 у строк відбування покарання зараховано покарання, відбуте частково за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17. 01. 2020.

-2-

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Речові докази: два пневматичні степлери марки «Intertool» в пластикових кейсах, які упаковано до спец пакету НПУ ГСУ №7258941; ліхтарик марки «Динамо» сірого кольору; металевий бортувальний ключ, який поміщено до спеціального полімерного пакету Національна поліція України № INZ3008009 повернуто власнику; дві матерчаті рукавички, які упаковано до паперового конверту НПУ ГСУ ухвалено знищити.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати по справі за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 1307,6 грн.; дактилоскопічної експертизи у розмірі 980,7 грн.; дактилоскопічної експертизи у розмірі 653,8 грн.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_6 в період часу з 18 год. 27. 03. 2020 по 08 год. 30 хв. 30. 03. 2020, діючи умисно, повторно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , через вікно проник до майстерні, звідки таємно викрав: акумуляторний шуруповерт марки «Forte Power Tools» моделі CDL 1817-2 В2, з двома акумуляторними батареями вартістю 860 грн. 75 коп., кутову шліфувальну машину марки «Дніпро-М» моделі «GL-230» вартістю 1376 грн. 55 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2237 грн. 30 коп.

Окрім того, в період з 07. 04. 2020 по 08. 04. 2020 ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження навісного замка, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужого майна проник до майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав: кутову шліфувальну машинку марки «МАКІТА» моделі «GA-9020» вартістю 2874 грн. 60 коп., дриль акумуляторний марки «Дніпро-М» моделі «GS-98» вартістю 658 грн. 80 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 3533 грн. 40 коп.

Також, 18. 04. 2020 близько 18 год. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом відчинення вікна майстерні, проник всередину, звідки викрав степлер пневматичний для цвяхів марки «Intertool» модель РТ 1610 вартістю 279 грн. та степлер пневматичний для цвяхів марки «Intertool» модель РТ 1603 вартістю 399 грн., однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий з викраденим майном та затриманий громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність винуватості у пред`явленому йому обвинуваченні та кваліфікацію його діяння, просить вирок суду від 09. 10. 2020 в частині призначення покарання змінити та пом`якшити призначене йому покарання. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що постановлений щодо нього вирок є незаконним та несправедливим, оскільки не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, а тому є надмірно суворим. Вважає, що при призначенні йому покарання суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 50, 65 КК України належно не врахував обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, його щире каяття, відсутність у нього постійної роботи, а також обставин, які зумовили його вдатися до вчинення крадіжок, оскільки

-3-

через запровадження у державі карантину, шанси знайти роботу чи підробіток мізерні. Вказані обставини, на його думку, давали підстави суду першої інстанції призначити йому більш м`яке покарання.
Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційна скарга розглядається у відсутності потерпілого, неявка якого не перешкоджає судовому розгляду. При цьому враховується думка учасників апеляційного розгляду, а також те, що потерпілий належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, заяв та клопотань про відкладення розгляду кримінального провадження до суду не подавав.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка вказала про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового розгляду в судових дебатах, а обвинуваченого і в останньому слові, обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України такі не перевіряються.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з таких підстав.

-4-

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24. 10. 2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.
Що стосується виду та розміру покарання за кримінальні правопорушення, винним у яких визнаний ОСОБА_6 , то при вирішенні даного питання і про це прямо вказано у вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, належно врахував відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив нові умисні злочини проти власності в період іспитового строку, має постійне місце проживання, однак постійного доходу та міцних соціальних зв`язків не має.
Разом з тим, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 67 КК України, необґрунтовано визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , рецидив злочинів.
За правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, та які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всупереч вимогам п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не містить посилання органу досудового розслідування на наявність у кримінальному провадженні обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів, попри те, що вказане кримінальне правопорушення було ним вчинено у період іспитового строку, встановленого за попереднім вироком від 17. 01. 2020.
Врахування цієї обтяжуючої обставини судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України.

-5-

Крім того, вчинення останнім під час іспитового строку нового корисливого злочину проти власності є кваліфікуючою ознакою повторності кримінального правопорушення, за яке він був засуджений, що вже було враховано судом при юридичній оцінці його дій.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29. 10. 2020 (справа № 362/4247/17), в якій зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 67 КК, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
З цих підстав, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку, посилання суду на обтяжуючу обставину рецидив злочинів, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.
Разом з тим, обставин, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 умисних злочинів та являлись передумовою для застосування щодо нього більш м`якого покарання, судом першої інстанції встановлено не було. Не встановила їх і колегія суддів апеляційного суду при перегляді вироку суду.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України та в межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання, суд також врахував і те, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17. 01. 2020 ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років та призначив покарання за правилами, визначеними ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів вважає, що вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, тому числі вимогам ст. 65 КК України та його меті.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про надмірну суворість призначеного йому покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно матеріалів кримінального провадження та поданої апеляційної скарги обвинуваченим, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції, які пом`якшують покарання, а твердження обвинуваченого щодо неналежного їх врахування спростовуються висновком суду, зазначеним у оскаржуваному вироку, яким належним чином обґрунтовано вид та міра покарання.
Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути враховані при призначенні ОСОБА_6 покарання.

-6-

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі про запровадження в державі карантину, що зумовило тяжкий збіг обставин для обвинуваченого, апеляційний суд враховує, проте визнає їх недостатніми підставами для будь-якого пом`якшення призначеного покарання. Доводи апеляційної скарги про добросовісну процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового та судового слідства, на думку апеляційного суду, також не можуть бути передумовою для зміни вироку з призначенням більш м`якого покарання і такі фактично враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального покарання за кожен із злочинів, а також наявність підстав для застосування вимог ст. 71 КК.
Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо наявності підстав для зміни постановленого щодо нього вироку в частині призначеного покарання, з урахуванням наведених ним доводів, є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст. ст. 55, 65, 66 КК України, призначивши покарання в межах санкції статей, за які його засуджено додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання.
Будь-які підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09. 10. 2020 щодо ОСОБА_6 , - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: