08.04.2021 Провадження по справі № 1-кп/940/1/21
Справа № 380/1578/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: адвоката ОСОБА_5

законного представника

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_6

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000202 від 27.08.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації Калінінградської області Нестерівського району с. Невське, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого різноробочим в ТОВ «П?ятигори», одруженого, військовозобов?язаного, раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 26.08.2016 року близько 18 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, рухався по вул. В. Гуменюка (Дзержинського) м. Тетіїв в напрямку центра міста Тетіїв Київської області, в порушення вимог п.2.3.б Правил дорожнього руху України (далі ПДР), згідно з яким (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та п. 2.3.д ПДР, згідно з яким (водій зобов?язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та порушуючи вимоги п.12.1 ПДР, відповідно до якого (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху та в порушення п. 12.3 ПДР, відповідно до якого (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди), проявив неуважність та безпечність, не впорався з керуванням автомобілем, в порушення п.18.1 ПДР (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість , а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), допустив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_9 , який перебував в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 5.35.2 ПДР України.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому кісток склепіння черепа, кома 1, множинних саден рук, ніг, політравми, важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, лінійного перелому лівої тім?яної та скроневої кісток з переходом на основу середньої черепної ямки по лямдовидному шву, забою головного мозку важкого ступеня, геморагічного забою в правій лобно-базальній ділянці, гострої епі-субдуральної гематоми в лівій тім?яно-скроневій ділянці, пневмоцефалії, травматичного субарахноїдального крововиливу, обширної підапоневротичної гематоми лівої тім?яно-скронево-потиличної ділянки, множинних саден обличчя, перелому верхньої гілки правої лобної кістки, синдрому трепанованого черепа.

Тілесні ушкодження у вигляді: важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, лінійного перелому лівої тім?яної та скроневої кісток з переходом на основу середньої черепної ямки по лямбдовидному шву, забою головного мозку важкого ступеня, геморагічного забою в правій лобно-базальній ділянці, гострої епі-субдуральної гематоми в лівій тім?яно-скроневій ділянці, пневмоцефалії, травматичного субарахноїдального крововиливу, обширної підапоневротичної гематоми лівої тім?яно-скронево-потиличної ділянки, синдрому трепанованого черепа, згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20.12.2016 року № 98 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої гілки правої лобкової кістки відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликає довготривалий розлад здоров?я.

Тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден обличчя та множинних саден рук, ніг відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Дані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів, могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди 26.08.2016 року, а саме внаслідок наїзду автомобіля на пішохода.

Таким чином, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3.б, 2.3.д.,12.3,12.1., 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, перебувають в прямому причинному зв?язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками що настали, а саме отримання неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України не визнав та заперечував проти задоволення заявленого потерпілим цивільного позову, однак вказав, що під час досудового розслідування, надав батькам неповнолітнього потерпілого грошові кошти в сумі 10 000 гривень. У наданих суду показаннях пояснив, що 26.08.2016 року він, керуючи власним автомобілем GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в сторону центру міста Тетіїв зі сторони с. Денихівка Тетіївського району Київської області. Наближаючись до пішохідного переходу, що біля парку в м. Тетіїв по вул. В. Гуменюка, він ще здалеку побачив автомобіль КАМАЗ з причепом, який їхав йому назустріч зі швидкістю руху його автомобіля приблизно 45-60 км/год., в той час на пішохідному переході ні з лівого, ні з правого боку нікого не було, при наближенні до пішохідного переходу він трохи зменшив швидкість. Розминувшись з причепом автомобіля КАМАЗ перед пішохідним переходом на його автомобіль набігла дитина, після чого він почав гальмувати, зіткнення відбулося за межами пішохідного переходу на відстані від 5 до 10 м. Вказав суду, що перед наближенням до пішохідного переходу розміщувались попереджувальні знаки та добре проглядався дитячий майданчик, дитину біля пішохідного переходу він взагалі не бачив. Зазначив, що ззаду за ним їхала ОСОБА_10 , яка зупинилася на пішохідному переході, коли сталася дорожньо-транспортна пригода. Зауважень та доповнень щодо проведеного 09.06.2017 року слідчого експерименту, ні він, ні його захисник, який був призначений на стадії досудового розслідування не мали, участь в експерименті приймав добровільно. Наразі вважає, що вказана слідча дія проведена неправильно, а отримані в ході досудового розслідування вихідні дані є недостовірними.

Незважаючи на зазначену позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та повне невизнання ним своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, в ході судового розгляду кримінального провадження, його вина підтверджується сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду з урахуванням їх достатності та взаємозв?язку для ухвалення вироку. Зокрема, частково показаннями самого обвинуваченого, показаннями неповнолітнього потерпілого, свідків, експерта, а також дослідженими письмовими доказами.

Зокрема, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитаний в порядку ст. 354 КПК України показав, що він 26.08.2016 року перебував у бабусі, яка проживає в АДРЕСА_2 . Близько 18 год. - 18.30 год. з дозволу батьків він пішов пограти у футбол до парку, який знаходиться по вул. Гуменюка в м. Тетієві на протилежній стороні дороги. Вийшовши зі своєї вулиці, він підійшов до дороги, пропустив автомобіль, який рухався зліва та подивився праворуч, переконавшись у відсутності автомобілів на проїжджій частині, він почав рух по пішохідному переходу швидкою ходою. Пам?ятає лише, що дійшов до середини пішохідного переходу, відчув удар і після цього втратив свідомість. Зазначив, що автомобіля КАМАЗ як до моменту переходу проїжджої частини, так і під час руху по проїжджій частині не було. В той день він був одягнений в шорти, футболку, на ногах були шльопанці.

Із показань неповнолітніх свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , допитаних в порядку ст. 354 КПК України встановлено, що 26.08.2016 року близько 18 год. вони перебували в парку, який знаходиться в АДРЕСА_2 та бачили як ОСОБА_9 йшов стежкою до пішохідного переходу, який знаходиться навпроти вказаного парку. Ствердили , що вантажні транспортні засоби про проїжджій частині в той час не рухалися. Перед наїздом вони почули удар, а потім звук гальм автомобіля. Інших звуків, шумів вантажної техніки в цей момент не було, хоча у випадку проїзду вантажних автомобілів це добре чути. Бачили взуття ОСОБА_9 , а саме один шльопанець, який лежав на пішохідному переході. Свідок ОСОБА_12 вказав, що бачив як ОСОБА_9 збив автомобіль обвинуваченого, коли той переходив через дорогу, оскільки він сидів на лавці обличчям до дороги, та ствердив, що вантажних автомобілів як до наїзду так і після наїзду не було.

Із показань неповнолітнього свідка ОСОБА_15 , допитаного в порядку ст. 354 КПК України встановлено, що 26.08.2016 року близько 18 год. він перебував в парку, який знаходиться в м. Тетієві по вул. Гуменюка та бачив як ОСОБА_16 після того як його збив автомобіль, лежав посередині дороги та один його шльопанець. Перед наїздом він чув удар, а потім звук гальм автомобіля. Вказав, що автомобіль КАМАЗ їхав зі сторони центру міста Тетієва вже після того як сталася ДТП.

Із показань свідка ОСОБА_17 встановлено, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 доводиться йому онуком. Так, 26.08.2016 року у вечірній час, з дозволу батьків він пішов пограти у футбол до парку що по вул. Гуменюка в м. Тетієві, який знаходиться через дорогу. Через деякий час ОСОБА_12 повідомив йому, що ОСОБА_18 збив автомобіль. На місці пригоди він побачив, що онук знаходився неподалік переходу, один шльопанець ОСОБА_18 знаходився на пішохідному переході, а інший на узбіччі. Гальмівний шлях був приблизно 9-10 м. і починався за пішохідним переходом. Безпосередньо моменту наїзду він не бачив.

Свідок ОСОБА_19 показав суду, що 26.08.2016 року у вечірній час він знаходився на городі свого домогосподарства та бачив як ОСОБА_9 йшов в сторону парку по АДРЕСА_2 . Через короткий проміжок часу він почув удар та писк коліс, одразу після цього він вийшов на дорогу та побачив авто обвинуваченого та ОСОБА_18 , який лежав біля даного автомобіля. Перед тим як почув удар та писк коліс звуку, характерного для вантажних автомобілів він не чув. Також зазначив, що він був понятим при огляді місця ДТП, обвинувачений також був присутній під час огляду місця події, зауважень не мав.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_9 це її сусід. 26.08.2016 року близько 18 год. вона гуляла зі своєю дитиною попід дорогою в парк та бачила як до пішохідного переходу наблизився ОСОБА_18 , вона в цей час відволіклася на дитину, а потім почула удар, потім писк коліс, та побачила що ОСОБА_18 збив автомобіль. Ствердила, що вантажного автомобіля не було, взагалі жодних транспортних засобів, які рухались назустріч не було, лише після ДТП. Зазначила, що гальмівний шлях був за пішохідним переходом.

Допитом свідка ОСОБА_21 встановлено, що 26.08.2016 року близько 18 год. він повертався із парку, що в м. Тетієві по вул. В. Гуменюка та переходив дорогу біля магазину ПП «Січкарук», при цьому пропустив автомобіль ОСОБА_22 , яке рухалось в напрямку м. Тетіїв та почав переходити дорогу. В цей момент він почув удар та писк коліс, повернувши голову він побачив, що водій вказаного автомобіля збив ОСОБА_9 , який переходив дорогу по пішохідному переходу. Категорично ствердив, що вантажний автомобіль КАМАЗ в цей момент не проїжджав. Зазначив, що гальмівний шлях почався за пішохідним переходом, один шльопанець дитини лежав неподалік він пішохідного переходу, іншого він не бачив.

Свідок ОСОБА_23 показала суду, що потерпілий це її син, який 26.08.2016 року у вечірній час, з дозволу батьків пішов пограти у футбол до парку що по вул. Гуменюка в м. Тетієві, який знаходиться через дорогу. Через деякий час її повідомили, що ОСОБА_18 збив автомобіль. На місці пригоди вона побачила що син лежав на дорозі, на пішохідному переході, на дитині взуття не було. Вказала суду, що син неодноразово ходив в парк через дорогу по пішохідному переходу, правила дорожнього руху він знає, сам ходив до школи, в музичну школу, на танцювальний гурток, на карате, сам їздив в Київ, був у Польщі на змаганнях. Після ДТП дитина тривалий час перебувала на лікуванні, потребує тривалого відновлення та не може вести звичний спосіб життя, від чого морально страждає. Обвинувачений вибачення у них не просив, дитину не відвідував, але передав 10 000 гривень на лікування сина.

Свідок ОСОБА_24 показала суду, що вона як старший фельдшер екстреної медичної допомоги 26.08.2016 року близько 18 год. виїжджала на виклик на АДРЕСА_3 та надавала медичну допомогу хлопчику ОСОБА_9 , потерпілому внаслідок ДТП, який був без свідомості та транспортувала його до лікарні. Зазначила, що не звернула увагу, чи був на той час на місці ДТП вантажний автомобіль.

Свідок сторони захисту ОСОБА_10 показала, що 26.08.2016 року близько 18 год. вона на своєму автомобілі Шкода Фабія рухалася в напрямку центра міста Тетіїва за автомобілем ОСОБА_4 зі швидкістю 40-50 км/год., на зустріч рухався вантажний автомобіль КАМАЗ із причепом, із-за якого вибігла дитина, яку збив водій автомобіля Джилі ОСОБА_4 . Взуття дитини було на дорозі за пішохідним переходом. Вказала, що автомобіль КАМАЗ стояв неподалік від місця події за перехрестям в напрямку с. Дібрівка Білоцерківського району Київської області. Зазначила, що відеореєстратора у неї в машині не було.

Свідок сторони захисту ОСОБА_25 в своїх показах зазначив, що 26.08.2016 року він рухався мотоциклом зі сторони центру м. Тетіїв по вул. В. Гуменюка, перед ним їхав автомобіль КАМАЗ з причепом. Вказує, що по правому узбіччі біг хлопчик який відразу із-за КАМАЗу за 10 м. до переходу почав швидко перебігати дорогу, в результаті чого відбувся на нього наїзд автомобілем Джилі на зустрічній смузі. Позаду автомобіля ОСОБА_22 їхав автомобіль Шкода Фабія під керуванням ОСОБА_10 . Вантажний автомобіль КАМАЗ не зупиняючись поїхав в напрямку с. П?ятигори. Визнав, що під час досудового розслідування не розповідав про вантажний автомобіль КАМАЗ який був присутній на місці ДТП. Вказує, що на його думку, водій автомобіля Джилі ОСОБА_4 не бачив хлопчика.

Свідок сторони захисту ОСОБА_26 показав суду, що 26.08.2016 року він рухався автомобілем ВАЗ -2106 зі сторони центру м. Тетіїв по вул. В. Гуменюка, перед ним їхав його товариш ОСОБА_25 на мотоциклі, а перед ним КАМАЗ з причепом. Вказує, що по правому узбіччі біг хлопчик який відразу із-за КАМАЗу за 10 м. до переходу почав швидко перебігати дорогу, в результаті чого відбувся на нього наїзд автомобілем Джилі на зустрічній смузі, не на пішохідному переході. Номерного знаку автомобіля КАМАЗу не пам?ятає та його подальшого руху також.

Допитаний в судовому засіданні старший експерт Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_27 підтвердив свій висновок № 12-1/1249 від 11.10.2017 року, а також вказав, що його залучали як спеціаліста при проведенні слідчого експерименту.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_28 показав, що він на прохання адвоката ОСОБА_5 проводив експертне дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди , при якій 26.08.2016 року на вул. В. Гуменюка в м. Тетієві стався наїзд автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 від 24.12.2017 року, відповідно до якого покази пішохода ОСОБА_9 про обставини та механізм даної ДТП надані в протоколі допиту потерпілого від 04.01.2017 року, а саме про те, що коли пішохід ОСОБА_9 починав рух по пішохідному переходу то в полі зору автомобілів, які б рухалися про проїжджій частині з обох напрямків не було, з технічної точки зору є неспроможними, а отже не можуть бути покладені в основу будь-якого експертного дослідження, так як ведуть до хибних висновків. Тому, так як неспроможні покази пішохода ОСОБА_9 , покладені в основу висновку експерта № 12-1/1249 від 11.10.2017 року, тому вказаний висновок експерта також не повинен братися до уваги. Покази свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_10 не дають змоги дослідити питання «Чи мав технічну можливість водій ОСОБА_4 уникнути даного наїзду в описаній ними дорожній ситуації?», оскільки потребують уточнення кількісних параметрів зближення пішохода та автомобіля при проведенні слідчого експерименту, а саме розташування транспортних засобів в момент виникнення небезпеки для руху, або час існування небезпеки для руху, розташування лінії руху пішохода через проїжджу частину, темп руху пішохода та інше. Також вказав що, на його думку, слідчий експеримент був проведений з численними порушеннями. (Т.2 а.с.-41-62)

Крім цього, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується сукупністю інших доказів, які досліджені судом, зокрема:

-Протоколом огляду місця події від 26.08.2016 року та схемою до нього, із якого вбачається дорожня обстановка після ДТП, розташування транспортного засобу обвинуваченого ОСОБА_4 , сліди гальмування, які розпочинаються за дорожньою розміткою »Зебра». (Т.1 а.с.-74-76);

-Протоколом огляду місця події (транспортного засобу) автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 з фототаблицею, згідно якого виявлено та вилучено вказаний автомобіль, на якому були пошкодження, характерні для ДТП (тріщина бамперу, тріщина переднього скла, пошкодження лівої фари, відламаний лівий склоочисник), який в подальшому визнаний речовим доказом. (Т.1 а.с.-77-85);

-Висновком судово-медичної експертизи № 98 від 20.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому кісток склепіння черепа, кома 1, множинних саден рук, ніг, політравми, важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, лінійного перелому лівої тім?яної та скроневої кісток з переходом на основу середньої черепної ямки по лямдовидному шву, забою головного мозку важкого ступеня, геморагічного забою в правій лобно-базальній ділянці, гострої епі-субдуральної гематоми в лівій тім?яно-скроневій ділянці, пневмоцефалії, травматичного субарахноїдального крововиливу, обширної підапоневротичної гематоми лівої тім?яно-скронево-потиличної ділянки, множинних саден обличчя, перелому верхньої гілки правої лобної кістки, синдрому трепанованого черепа. Дані тілесні ушкодження виникають від дії тупих предметів та могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди 26.08.2016 року саме внаслідок наїзду автомобіля на пішохода. (Т.1 а.с.-97-100);

-Висновком судової інженерно-технічної експертизи від 10.10.2016 року № 19/8-02/1393, відповідно до якого на момент експертного огляду гальмівна система, рульове керування, елементи підвіски автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебувають у працездатному стані (Т.1 а.с.-104-108)

-Висновком судової інженерно-технічної експертизи від 08.11.2016 року № 19/8-02/1557, відповідно до якого швидкість руху автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 - на момент початку утворення слідів гальмування, без урахування втрати кінетичної енергії при наїзді на пішохода складала близько 46-48 м/год. (Т.1 а.с.115-116);

-Протоколом проведення слідчого експерименту, проведеного 09.06.2017 року із ОСОБА_9 , який відтворив, вказав місце наїзду, місце переходу ним проїжджої частини, швидкість/темп, з яким він рухався через проїжджу частину. (Т.1 а.с.-119-122);

-Протоколом проведення слідчого експерименту, проведеним 09.06.2017 року із ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_29 (Т.1 а.с.-123-127);

-Протоколом огляду місця події від 28.08.2017 року з додатками (Т.1 а.с.-131-133);

-Висновком судової інженерно-технічної експертизи від 11.10.2017 року № 2-1/1249, проведеної на підставі даних, отриманих за результатом слідчих експериментів від 09.06.2017 року із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , із якого вбачається, що покази водія ОСОБА_4 щодо обставини ДТП в частині розташування транспортних засобів в момент роз?їзду із зустрічним автомобілем КАМАЗ та розташування місця наїзду є технічно неспроможними. Відповідно до вказаної експертизи з технічної точки зору водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.18.1 ПДР України та мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_9 (Т.1 а.с.136-142)

-Висновком експертів Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 28.02.2020 року № 25044/19-52/6521/20-52, із якої вбачається, що із наданих на дослідження матеріалів за механізмом виникнення даної ДТП вбачається два варіанти: 1 варіант (за поясненням пішохода ОСОБА_9 він переходив проїзну частину по пішохідному переходу) та 2 варіант за поясненнями водія ОСОБА_4 (пішохід вийшов із-за задньої частини автопоїзда КАМАЗ, що рухався в зустрічному напрямку). Відповідно по 1 варіанту в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водію автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 у випадку руху пішохода в межах пішохідного переходу слід було керуватися вимогами п.п.12.4, 18.1 ПДР України, згідно 2 варіанту в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водію автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 слід було керуватися вимогами п. 12.4 ПДР України, а у випадку, якщо пішохід вийшов із-за задньої частини автопоїзда КАМАЗ поза пішохідним переходом, водію ОСОБА_4 необхідно було з моменту виникнення небезпеки для його руху керуватися вимогами п.12.3 ПДР України; за варіантом 1 за поясненням пішохода ОСОБА_9 в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути даного наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за варіантом 2 за поясненнями водія ОСОБА_4 (згідно слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_4 від 21.05.2019 року) в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 не мав технічну можливість уникнути даного наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; за варіантом 1 за поясненням пішохода ОСОБА_9 за даним варіантом механізму виникнення ДТП, з технічної точки зору, дії водія автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України. З технічної точки зору, дана невідповідність знаходиться в причинному зв?язку з виникненням даної ДТП, за 2 варіантом за поясненнями водія ОСОБА_4 за даним варіантом механізму виникнення ДТП, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР України не вбачається. Оскільки згідно слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_30 не видалось за можливе експертним (розрахунковим) шляхом визначити, чи мав водій ОСОБА_4 технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , тому оцінити дії водія автомобіля Джилі ОСОБА_4 відповідно до вимог ПДР України, з технічної точки зору, за версіями даних свідків також неможливо. (Т.3 а.с.92-107).

З метою перевірки показань свідків сторони захисту ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 були проведені слідчі експерименти від 16.04.2018 року та 21.05.2019 року, які висновком від 28.02.2020 року № 25044/19-52/6521/20-52 спростовано.

21.05.2019 року втретє стороні захисту судом було надано можливість відтворити обставини ДТП, яке сталося 26.08.2016 року, після проведення яких призначено судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу.

Суд відповідно до ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення, прийшов до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Оцінивши всі докази по справі в сукупності, суд прийшов до переконання, що експертиза від 28.02.2020 року в частині висновків отриманих за результатом слідчого експерименту проведеного з ОСОБА_4 21.05.2019 року суперечить іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні, а версія обвинуваченого ОСОБА_4 , висунута ним на свій захист є неспроможною.

Як засвідчує судова практика, доказування тих чи інших обставин злочину досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд враховує той факт що обвинувачений ОСОБА_4 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, зокрема під час проведення слідчих експериментів, постійно змінював свої показання, тоді як показання, які надавав потерпілий ОСОБА_9 , як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, не змінювалися, були змістовними, логічними, та узгоджувалися з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а обставини які він відтворював в ході слідчих експериментів визнані експертами технічно спроможними, а тому критично оцінює та відхиляє непослідовні версії обвинуваченого щодо обставин ДТП, висунутих на свій захист, в тому числі і на слідчих експериментах, що не узгоджуються із іншими доказами та розцінює невизнання ним вини, як намагання уникнути покарання за скоєний злочин, оскільки його вина доведена сукупністю вищевказаних доказів.

Разом з тим, показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , що є процесуальними джерелами доказів відповідно до положення ч. 2 ст. 84 КПК України та які також узгоджуються із іншими доказами дослідженими судом безпосередньо в судовому засіданні.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, висновок органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом?якшують покарання обвинуваченому суд не встановив.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд не встановив.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винуватим у виді п?яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком три роки із покладенням обов?язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень, спричиненої каліцтвом, суд відповідно до ст.ст. 22, 23, 1167, 1168 ЦК України, керуючись ст.ст. 127-129 КПК України вважає, що він підлягає задоволенню частково, а саме про стягнення із обвинуваченого на користь законного представника потерпілого моральної шкоди у розмірі 150 000 (сто п?ятдесят тисяч) гривень. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними злочинними діями завдав потерпілому фізичний біль, внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, які призвели до інвалідності, душевні страждання, враховує їх глибину та тривалість, дотримуючись вимог розумності та справедливості.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль GEELY MR-7151A, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - повернути у розпорядження власника ОСОБА_4 .

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 на користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 ( сто п?ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 2396 ( дві тисячі триста дев?яносто шість) грн. 06 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1