Ухвала
Іменем України
13 квітня 2021 року

м. Київ
справа № 753/21041/18
провадження № 51 - 6330 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та ухвалу судді Київського апеляційного суду від 28 травня 2020 року,
встановив:
Згідно з вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна, крім житла. На підставі ст.71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 березня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на зазначений вирок суду першої інстанції повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), оскільки апеляційна скарга ним подана після закінчення строку на апеляційне оскарження і він не порушував питання про його поновлення.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2020 року на підставі ч. 3 ст. 399 КПК залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та повернуто йому апеляційну скаргу, оскільки суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для поновлення цього строку.
Суддя Київського апеляційного суду ухвалою від 28 травня 2020 року керуючись положеннями ст. 392 КПК повернув матеріали кримінального провадження № 0010583 щодо ОСОБА_4 до Дарницького районного суду м. Києва.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 4 січня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У зазначений строкзасуджений ОСОБА_4 звернувся до касаційного суду з скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, у якій ставить питання про перегляд зазначених судових рішень з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, проситьскасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просить скаргу розглянути з його участю.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали судді апеляційного суду від 28 травня 2020 року, апеляційне провадження за скаргами засудженого ОСОБА_4 не відкривалося.

При цьому суддя апеляційного суду в ухвалі зазначив, що 28 травня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 про повернення цього провадження на нове судове слідство, яке ним було спрямовано на адресу суду першої інстанції та у якому не ставилось засудженим питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, також не було наведено будь-яких причин пропуску цього строку.

Крім того, суддя апеляційного суду дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга не подана, також зазначив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року щодо ОСОБА_4 набрав законної сили.
Відповідно до чинного КПК суд касаційної інстанції переглядає лише рішення апеляційного суду, ухвалені в межах розгляду питань, винесених сторонами на його розсуд.

Оскільки вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року набрав законної сили та в частині засудження ОСОБА_4 взагалі не переглядався, то скасування ухвали судді апеляційного суду про повернення до суду першої інстанції матеріалів кримінального провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 , яке було ним спрямовано на адресу місцевого суду, та за відсутності у провадженні апеляційної скарги, не відповідатиме завданням кримінального провадження, передбаченим статей 2, 424 КПК.
Прохання у скарзі засудженого ОСОБА_4 про розгляд його касаційної скарги з його участю є передчасним, оскільки таке питання суд касаційної інстанції вирішує під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду і лише після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів провадження за касаційною скаргою.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч. 7 ст. 115 та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та ухвалу судді Київського апеляційного суду від 28 травня 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3