Справа № 489/4879/20
Номер провадження 1-кп/489/502/21
УХВАЛА
Іменем України
20 липня 2021 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Миколаєві, громадянка України, раніше не судима, на даний час не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України

встановив
З 04.02.2008 ОСОБА_7 проходила службу в органах Міністерства внутрішніх справ України на посадах інспектора патрульної служби 1 роти Батальйону патрульної служби ММУ УМВС України в Миколаївській області (04.02.2008 - 02.03.2009), міліціонера - конвоїра ОВКСМ ММУ УМВС України в Миколаївській області (02.03.2009 - 01.03.2013), слідчого слідчого відділення Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області (01.03.2013 - 25.06.2013), слідчого слідчого відділу Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області (25.06.2013 - 01.10.2015), дільничного інспектора міліції СДІМ Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області (01.10.2015 - 07.11.2015), слідчого Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУНП в Миколаївській області) (07.11.2015 - 17.03.2016), а наказом № 98 о/с від 10.05.2017 по ГУНП в Миколаївській області на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.02.2017 у справі № 814/56/17 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено слідчим слідчого відділу Інгульського відділу поліції (далі - СВ Інгульського ВП) ГУНП в Миколаївській області з 20.03.2017.

Наказом № 117 о/с від 23.04.2018 по ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням.

Відповідно до обвинувального акту 19.03.2018 о 14:30 год. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України слідчим СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000127 від 10.01.2018 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за підозрою у вчиненні 19.03.2018 крадіжки майна ОСОБА_9 , шляхом проникнення до квартири АДРЕСА_2 , було затримано ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.03.2018 за погодженням із процесуальним прокурором - прокурором Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_11 слідчим ОСОБА_7 на розгляд Ленінського районного суду м. Миколаєва в порядку ст.ст. 176-178 та 183-184 КПК України внесено клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 заходу забезпечення кримінального провадження у виді обрання запобіжного заходу - тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.03.2018 у справі № 489/1456/18 (провадження № 1-кс/489/486/18) вказане клопотання задоволено та стосовно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.05.2018, із визначенням в порядку ч. 3 ст. 185 КПК України, застави в розмірі 88 100 грн.

05.04.2018, у період до 13:50 год. (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено), слідчому ОСОБА_7 в порядку ч. 4 ст. 202 КПК України стало відомо про внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу. З урахуванням викладеного, ОСОБА_7 усвідомлювала, що після отримання та перевірки адміністрацією Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України (далі - ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»), де утримувався ОСОБА_10 , документа, що підтверджує внесення застави, негайно буде здійснене розпорядження про звільнення ОСОБА_10 з-під варти.

Будучи переконаною у тому, що ОСОБА_12 причетний до вчинення ряду крадіжок на території Інгульського району міста Миколаєва та хибно розуміючи завдання поліції в частині протидії злочинності, ОСОБА_7 , будучи, відповідно до ст. 40 КПК України, відповідальною за законність здійснення процесуальних дій і самостійною у своїй процесуальній діяльності, діючи всупереч інтересам служби, прийняла рішення здійснити завідомо для себе незаконне затримання ОСОБА_13 .

Для цього ОСОБА_7 вирішила скористатись тим, що в цей же день (05.04.2018) рішенням начальника СВ Інгульського ВП ГУНГТ в Миколаївській області ОСОБА_14 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України, її було визначено старшим групи слідчих, створеної для розслідування кримінального провадження № 0000827 від 27.02.2018 за фактом вчинення невстановленими особами 27.02.2018, близько 11:30-14:15 год., крадіжки майна та грошових коштів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , шляхом проникнення до квартири АДРЕСА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Достовірно знаючи, що станом на 05.04.2018 злочин, передбачений ч. З ст. 185 КК України, у якому проводилося розслідування в рамках кримінального провадження № 0000827, закінчився, діючи умисно, маючи на меті затримати ОСОБА_10 в порядку ст. 208 КПК України як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, слідчий ОСОБА_7 віддала усне доручення оперативному підрозділу - відділу кримінальному поліції (далі - ВКП) Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, одразу по звільненню з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», зустріти ОСОБА_10 та здійснити його супровід до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області для оформлення його затримання.

В цей же день (05.04.2018) о 13:50 год. співробітники ВКП Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , діючи на виконання зазначеного доручення, зустріли після звільнення з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_13 та шляхом надання відповідного наказу та застосування сили, змусили його прослідувати до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області, де передали його слідчому ОСОБА_7 .

Діючи умисно та з метою доведення свого умислу, спрямованого на незаконне затримання ОСОБА_10 , до кінця, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою - м. Миколаїв, вул. Дванадцята повздовжня, 42А та достовірно знаючи, що ані безпосередньо після вчинення злочину, ані в подальшому очевидці, в т.ч. потерпілі, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події не вказували на те, що ОСОБА_12 вчинив крадіжку майна та грошових коштів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , грубо порушуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, о 16:15 год., склала протокол затримання ОСОБА_10 . У протоколі ОСОБА_7 зазначила підставу для затримання - «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин», а також вказала час затримання - з моменту, коли працівники ВКП Інгульського ВП ГУНГГ в Миколаївській області наказом та силою змусили ОСОБА_10 залишатись поряд з ними, а саме о 13:50 год. і тим самим документально оформила затримання ОСОБА_10 , як особи, затриманої за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі вказаного протоколу ОСОБА_10 був поміщений о 21:40 год. до ізолятора тимчасового тримання №1 ГУНП в Миколаївській області та фактично з 13:50 год. 05.04.2018 був обмеженим у праві на свободу, особисту недоторканність та на вільне пересування.

Лише о 17:00 год. 06.04.2018, у зв`язку із задоволенням ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.04.2018 у справі № 489/1900/18 (провадження № 1-кс/489/603/2018) скарги захисника ОСОБА_24 на затримання ОСОБА_10 , порушення гарантованого Конституцією України права на свободу та особисту недоторканність останнього було припинено та у зв`язку з визнанням затримання незаконним, його було звільненого з під варти.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 371 КК України, а саме як завідомо незаконне затримання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подала клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Судом роз`яснено обвинуваченій, що закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України є звільненням від кримінальної відповідальності по нереабілітуючим обставинам та вона має право вимагати повноцінного судового розгляду.

Обвинувачена ОСОБА_7 просила задовольнити клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.
Прокурор не заперечував щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України. Просив вирішити питання щодо речових доказів та стягнути з обвинуваченої витрати на залучення експерта.
Потерпілий в судовому засіданні 14.07.2021 не заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, за таких підстав.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 371 КК України відноситься до кримінального проступку.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 371 КК України завідомо незаконне затримання карається позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років або обмеженням волі на строк до трьох років.

Суд враховує правову позицію, викладену Касаційним кримінальним Судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к, відповідно до якої звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, за який передбачено покарання в тому числі у виді обмеження волі, від суду не ухилялася, кримінальних правопорушень в межах строку давності не скоювала, і з дня вчинення кримінального проступку, сформульованого в обвинувальному акті, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, сплинуло більше ніж три роки.

З огляду на викладене та враховуючи наявність юридичних фактів, визначених ст. 49 КК України, суд вважає за необхідне звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду № 598/1781/17 від 17.06.2020, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.
Захисник та обвинувачена заперечували проти стягнення витрат посилаючись на те, що необхідності проведення почеркознавчої експертизи не було, оскільки підпис ніколи не заперечувався обвинуваченою, окрім цього експертиза не має доказового значення.
Суд дійшов висновку про те, що доказів заперечення обвинуваченою ОСОБА_7 факту складання та підписання протоколу затримання не надано, дії обвинуваченої кваліфіковано на ч. 1 ст. 371 КК України, а не за ст. 366 КК України, тому відсутні підстави для стягнення витрат на залучення експерта в розмірі 1634 гривні 50 копійок.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 284, ст. 286, ст. 370 - 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд

постановив
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

Речові докази:

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.04.2018 після набрання ухвалою законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- документи із зразками почерку та підпису слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , повернути в Управління кадрового забезпечення УКЗ ГУНП в Миколаївській області, після набрання ухвалою законної сили, залишити за належністю Управлінню кадрового забезпечення УКЗ ГУНП в Миколаївській області.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1