Справа №629/1020/21
Номер провадження 1-кп/629/226/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.04.2006 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.5 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
- 14.07.2010 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.393 КК України до 8 років позбавлення волі;
- 29.06.2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.357 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 10.10.2017 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 18.12.2019 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ч.1 ст.384 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 25.05.2020 року по відбуттю строку покарання;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених органами досудового розслідування обставин, а саме.
ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 09.01.2021 року, близько 15-30 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де між останнім та ОСОБА_4 на ґрунті неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
Діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою заподіяти ОСОБА_4 тілесні ушкодження, наніс один удар правим кулаком в ліву завушну область голови ОСОБА_4 , один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_4 та не менше чотирьох ударів кулаками обох рук по голові та рукам ОСОБА_5 .
В результаті умисних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта №12-14/43-/13/21 тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій завушній області, садна на червоній каймі нижньої губи з ліва, повного травматичного вивиху 31 та 41 зубів (1-го зуба зліва і 1-го зуба справа) на нижній щелепі, садна по розгинальній поверхні лівого ліктьового суглобу.
За ступенем тяжкості синець та садна - це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.1. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.02.1995 року, відповідно до статті 58 інструкції № 110 Міністерства фінансів СРСР «Про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи» від 12 травня 1974 року, відсоток стійкої втрати загальної працездатності повних травматичних вивихів 31-го, 41-го зубів на нижній щелепі складає 5%, та згідно пункту 2.3.4. (незначна стійка втрата загальної працездатності до 10%) правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувальний акт надійшов до суду з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , згідно якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 також написав заяву, згідно якої погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку.
З урахуванням викладеного, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, є кримінальним проступком.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше в 2006 році перебував на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та у 2011 році знятий з обліку у зв`язку із засудженням, за місцем реєстрації характеризується формально задовільно, раніше неодноразово судимий і судимість не погашена.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та рецидив кримінальних правопорушень.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні ним своєї вини, особу обвинуваченого, який не працює і не має джерела доходу, беручи до уваги, що обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі. Разом з тим, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе у разі звільнення його від відбуття покарання з випробуванням, в порядку ст.75 КК України, і покладенням на нього на період іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, як таке, що є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 69-1 КК України не встановлено.
Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1