ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1628/21 Справа № 201/6686/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001358 від 05 червня 2018 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинувачених на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки і мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено кожному з них покарання у виді 1 року обмеження волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на них обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Окрім цього, цивільні позови ОСОБА_10 до ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в частині стягнення з кожного моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн. задоволено частково.
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовлено.
Вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., в задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовлено.
ОСОБА_7 та ОСОБА_13 визнано винуватими у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення за таких обставин.
02 червня 2018 року близько 20.00 години у обвинуваченого ОСОБА_7 , який перебував у дворі біля буд. АДРЕСА_2 , разом з обвинуваченою ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , виник злочинний умисел направлений на завдання тілесних ушкоджень останньому.
Після чого, обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи без попередньої змови з обвинуваченою ОСОБА_8 , завдав ОСОБА_10 вісім ударів руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок.
Обвинувачена ОСОБА_8 , в свою чергу, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень, передбачаючи настання можливих суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи без попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_7 завдала ОСОБА_10 сім ударів руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок, тим самим, спричинивши у своїй сукупності потерпілому тілесні ушкодження у вигляді:
-закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, 19-ти саден: на нижній повіці лівого ока ближче до внутрішнього кута, на лівому крилі носу, на кінчику носу ліворуч, у носо-губному трикутнику ліворуч, в виличній області ліворуч, на шкірі над верхньою губою ліворуч, на червоній каймі нижньої губи по центру та дещо ліворуч, у лівій скронево-тім`яній області волосистої частини голови, у лівій потиличній області, в тім`яній області по центру, у нижній третині правої вушної раковини з переходом до місця її кріплення, крововиливу та садна на червоній каймі верхньої губи по центру та ліворуч з переходом на слизову оболонку;
-2-х синців на передньо-внутрішній поверхні правого плеча від середньої до нижньої третини;
-ділянки осаднення на долонній поверхні правої кисті ближче до променево- зап`ясткового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

Не погоджуючись з цим рішенням, захисник обвинувачених звернулась до суду з апеляційною скаргою.

До початку апеляційного розгляду судом було порушено питання про звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відповідальності, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисника, які проти застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України не заперечували, потерпілого та його представника, які проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених заперечували, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України , у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, суд має закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадку обов`язкової згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 02 червня 2018 року вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Таким чином, з огляду на положення п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного кримінального правопорушення складають три роки, а отже минули 02 червня 2021 року.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом трьох років з моменту вчинення кримінального правопорушення від слідства та суду не ухилялись та виходячи з даних, наданих на запит апеляційного суду Управлінням Інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області даних, до кримінальної відповідальності не притягалась.
Судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду обвинуваченим роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема те, що ці підстави є нерабілітуючими, та з`ясовано думку останніх щодо можливості закриття кримінального провадження за цих умов.
З огляду на відсутність даних про ухилення від слідства та суду, про притягнення до кримінальної відповідальності, а також й будь-яких заперечень обвинувачених проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає закриттю на нереабілітуючих підставах, потерпілий має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Отже, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду вважає за можливе скасувати вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року, звільнити ОСОБА_14 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, та закрити кримінальне провадженні внесене до ЄРДР за № 0001358 від 05 червня 2018 року, залишивши цивільний позов без розгляду.

Керуючись ст. 404, 405, 284 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001358 від 05 червня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільні позови ОСОБА_10 до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без розгляду.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4