Справа № 447/514/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/344/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 ,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 вчинив повторно злочин маючи не зняту та непогашену судимість, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не стає, належних висновків для себе не робить, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. Крім цього, згідно витягу з протоколу № 17 від 02 вересня 2020 року засіданням адміністративної комісії ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні заміни покарання більш м`яким покаранням, оскільки такий не став на шлях виправлення.
Не погоджуючись із даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та нову, якою задоволити клопотання начальника Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що ухвала суду першої інстанції є не суб`єктивною та необґрунтованою. Звертає увагу, що він є працевлаштованим за, що двічі отримував подяки, режим утримання не порушував, стягнень не накладалось та відбув достатню частину строку, щоб бути звільненими умовно-достроково. На підставі наведеного апелянт вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора про її безпідставність, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 152 Кримінально-виконавчого кодексу України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.
Частинами 1, 2 ст. 81 КК України визначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання.
З матеріалів справи, зокрема з характеристики засудженого ОСОБА_6 наданою Миколаївською виправною колонією №50 вбачається, що засуджений ОСОБА_6 у МВК № 50 прибув 22 листопада 2019 року, за час відбування покарання в установі адміністрацією установи за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці на виробництві установи два рази (07 жовтня 2020 року та 01 січня 2021 року) заохочувався, стягнень не накладалось.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Так, приймаючи рішення суд першої інстанції вірно врахував, що ОСОБА_6 прибув у колонію в листопаді 2019 року, перше заохочення отримав лише 07 жовтня 2020 року, зі слів засудженого на лікуванні перебував з лютого по березень 2020 року, а доводи подання про працевлаштування засудженого на виробництві установи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні в суді першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення на даному етапі є передчасним, оскільки засуджений ставленням до праці не довів своє виправлення.

Крім цього, суд першої інстанції врахував, що згідно з матеріалів особової справи, а саме витягу з протоколу № 17 від 02 вересня 2020 року засіданням адміністративної комісії ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні заміни покарання більш м`яким покаранням , оскільки такий не став на шлях виправлення.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність судового рішення, а також те, що суд першої інстанції без важливих підстав відмовив йому у задоволенні клопотання, так як з матеріалів провадження вбачається, що дані наведені ним у апеляційній скарзі були в розпорядженні суду при розгляді клопотання по суті й досліджувались судом, а викладені в ухвалі суду висновки зроблені на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність у засудженого ОСОБА_6 подяк не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а тому ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 24 березня 2021 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4