Провадження №1-в/127/788/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, проживаючого до засудження по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, востаннє 04.04.2018 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька

виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька виправна колонія (№86)", характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, став на шлях виправлення. Просить умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.

Від засудженого ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просить клопотання розгянути без його участі, що не суперечить положенням ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України.

В судовому засіданні представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» ОСОБА_5 пояснив, що засуджений на даний час не працевлаштований з власних переконань. Засуджений характеризується посередньо, заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. При розгляді питання про умовно - дострокове звільнення засудженого від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України адміністративною комісією установи було відмовлено, оскільки засуджений не довів своє виправлення. Зазначив, що засуджений у 2020 році вже звертався до суду з аналогічним клопотанням, однак ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області йому було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення. В задоволенні клопотання засудженого просив відмовити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання засудженого, оскільки він неодноразово був засуджений, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Засуджений не працює, заохочень після аналогічного клопотання в 2020 році, в задоволенні якого було відмовлено, не отримував. Вважає, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівців від 04.04.2018 року, згідно якого він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Початок строку покарання рахується з 19.02.2018 року, кінець строку покарання 19.05.2021 року.

Станом на 19.04.2020 року засуджений відбув 2/3 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України.

Частинами 1- 3 статті 81 Кримінального кодексу України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому таке звільнення може бути застосоване до засуджених після фактичного відбуття ними не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, висновки про те, чи довів засуджений своє виправлення можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд дійшов переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений на даний час відбуває покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)».

З матеріалів оглянутої в судовому засідання особової справи вбачається, що засуджений характеризується посередньо, дисциплінарних стягнень немає, тричі заохочувався.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_3 за час відбування покарання в установі засуджений характеризується посередньо, не притягався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи тричі заохочувався, працював днювальним відділення соціально-психологічної служби №5. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо. Утримує спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, приймає у них активну участь. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує та робить для себе належні висновки. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, соціально-корисні зв`язки не втрачено.

Згідно довідки за підписом начальника державної установи "Вінницька виправна колонія (№86) та головного бухгалтера, засуджений ОСОБА_3 за період відбування покарання на виробництві та в майстернях установи не працював, доходів не отримував.

Згідно протоколу № 8 від 09.04.2019 року, комісія установи прийняла рішення про відмову в переведенні до дільниці соціальної реабілітації засудженого, як особи, що не стала на шлях виправлення.

Згідно протоколу № 22 від 08.10.2019 року комісія установи прийняла рішення про відмову засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2020 року в задоволенні клопотання начальника державної установи "Вінницька виправна колонія (№86) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.08.2020 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2020 року залишено без змін.

Виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

Як вбачається із матеріалів клопотання та матеріалів особової справи, ОСОБА_3 раніше неодноразово був засуджений, в тому числі, за вчинення умисних корисливих злочинів, однак, на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Наведене свідчить про значну суспільну небезпеку засудженого та схильність останнього до вчинення злочинів.

Суд зазначає, що відбуття певного строку покарання саме по собі не доводить виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений на даний час не працевлаштований з власних переконань, працездатний з певними обмеженнями, характеризується посередньо,.

На думку суду, в судовому засіданні не встановлено обставин, достатніх для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя