Справа № 364/142/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/259/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володарка, Володарського району, Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, військовозобов`язаного, працюючого електромонтером Володарського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго», одруженого, на утриманні має малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з вироком суду першої інстанції, 04 квітня 2016 року близько 18 години 35 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «SUZUKI GN 72В GSX600F» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Кооперативна, неподалік будинку № 47 в смт. Володарка, Київської області, в напрямку м. Сквира, Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 «б» «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та 2.3 «д» «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР України), в порушення вимог п. 12.4 ПДР України «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год», рухаючись згідно висновку експерта № 11671/17-52 зі швидкістю 87.0…93.0 км/год. проїжджою частиною вулиці Кооперативна, смт Володарка, вчасно не зреагував на небезпеку у вигляді здійснення маневру повороту ліворуч мотоциклом «MUSTANG МТ 125-2В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування на проїжджій частині, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та слідкувати за дорожньою обстановкою, чим порушив вимоги п.13. ПДР України «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з мотоциклом марки «MUSTANG МТ 125-2В» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який здійснював маневр повороту ліворуч.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричиненої водієм мотоцикла «SUZUKI GN 72В GSX600F» реєстрацій номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 водій мотоцикла «MUSTANG МТ 125-2В» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у Володарській ЦРЛ Київської області.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №39 від 12.07.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступила внаслідок відкритої черепно-мозгової травми з вдавленим переломом правої тім`яної ділянки і переходом лінії перелом на основу черепа із тяжким забоєм головного мозку із розрушенням речовини мозку та крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонку. При дослідженні тіла трупа ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виявлено пошкодження , в області перенісся рана довжиною 1 см ушита хірургічними швами. В області верхньої та нижньої повіки правого ока синець синього кольору овальної форми розміром 5 х 4 см. На зовнішній поверхні правої кисті 8 саден коричневого кольору розташовані вище рівня шкіри розміром 0,2 х 0,1 см до 2 х 1 см. На передній поверхні правого та лівого колінних суглобів по садну характеру вище описаного розміром 3 х 2 см. На внутрішній поверхні лівого гомілковостопного суглобу садно характеру вище описаного розміром 2 х 1 см. В області лівої та правої тім`яно - вискової кісток по післяопераційній рані довжиною 10 см ушиті хірургічними швами. В правій тім`яній ділянці рана довжиною 5 см (по даним історії хвороби). Перелом 6 8 ребер справа по лопаточній лінії. Відкрита черепно мозкова травма з вдавленим переломом правої тім`яної ділянки і переходом лінії перелом на основу черепа із тяжким забоєм головного мозку із розрушенням речовини мозку та крововиливами під тверду та м`яку мозкові оболонки, крововилив в м`які тканини голови в тім`яній ділянці, в правій тім`яній ділянці дефект кісткової тканини розміром 7 х 6 см, до заду від даного дефекту уламок неправильної чотирикутної форми розміром 7 х 6 см, від даного дефекту іде лінійна лінія перелом в напрямку до потиличної кістки зліва, і далі через середину піраміди віскової кістки зліва іде до криловидної кістки далі іде косо до заду через піраміду вискової кістки справа і доходить до нижнього краю вище описаного дефекту. Під твердою мозковою оболонкою в області основи мозку та тім`яних долей пластинчастої форми субдуральна гематома товщиною до 0,2 см. Обширний крововилив під м`яку мозкову оболонку в області тім`яних, вискових та лобних долей з розрушенням речовини мозку в області тім`яної долі справа, вискових долей зліва та справа із крововиливами в білу та сіру речовину мозку. Описані вище тілесні пошкодження виникли від дії тупих предметів або при падінні на такі можливо в час та за обставин указаних в постанові і відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень як небезпечні для життя.
Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», 2.3 «д», 12.4 та 13.1 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Вироком Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 :

- на відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн.;
- на відшкодування матеріальної шкоди 43285,74 грн.;
- на оплачену правничу допомогу 2500,00 грн.;
- судовий збір в розмірі 2250,00 грн, всього: 198035,74 грн.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 :
- на відшкодування моральної шкоди 150 000,00 грн.;
- на оплату правничої допомоги 2500,00 грн.;
- судовий збір в розмірі - 2250,00 грн., всього 154750,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави, судовий збір в сумі 704,80 грн.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь:
- Київського НДЕКЦ МВС України (р/р 8154, МФО 820172, Державна казначейська служба України, код 25575285) процесуальні витрати у сумі 4157 (чотири тисячі сто п`ятдесят сім) гривень 76 копійок;
- Київського наукового інституту судових експертиз МЮ України (р/р 9135, МФО 820172 ГУ ДКСУ в м. Києві, ) у сумі 9295 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень.
Скасовано арешт на:
- мотоцикл марки «SUZUKI GN72B GSX600F» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_13 , який перебуває в користуванні у ОСОБА_7 .
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили не обрано.
Вирішено питання стосовно речових доказів.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні даного злочину.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції однозначно прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні вказаних пунктів ПДР України, що спричинило потерпілому смерть. Однак, суд, всупереч вимогам ст.94 КПК України не перевірив зібрані на досудовому слідстві докази винуватості ОСОБА_7 , на які посилалися органи досудового розслідування та орган обвинувачення в судовому засіданні, оцінив їх невірно з точки зору достовірності та достатності, надав неналежну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності. Як результат, суд першої інстанції ухвалив неправосудне рішення, яке не ґрунтується на вимогах процесуального та матеріального законодавства.
Апелянт звертає увагу на те, що судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних свідків, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Окрім того, захисник зазначає, що висновок суду про беззаперечний доказ винуватості ОСОБА_14 в інкримінованому правопорушенні ґрунтується, зокрема, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в смт Володарка із схемою та фото таблицями до нього від 04.04.2016 року. Сторона захисту неодноразово звертала увагу суду на якість зібраних доказів під час досудового розслідування, як то: складений протокол огляду місця події та додатки до нього: схема дорожньо-транспортної пригоди, фототаблиця.
Так, протокол огляду місця події містить дані про відсутність дорожньої розмітки, відсутність розділової смуги та поздовжньої дорожньої розмітки. Окрім того, у вказаному протоколі відсутня вказівка на знаходження місця пригоди у зоні дії дорожнього знаку 5.35.2. (пішохідний перехід), який є обов`язковим для водія мотоциклу «SUZUKI». Наявний дорожній знак 5.35.1. (пішохідний перехід) направлений для виконання для учасників дорожнього руху, що рухаються в зустрічному в зустрічному напрямку до водія мотоцикла «SUZUKI».
Більше того, як зазначено на арк. 5 протоколу, розташування мотоциклів після зіткнення наступне: мотоцикл «MUSTANG» на лівому узбіччі навпроти будинку № 49 по вул. Кооперативна, мотоцикл «SUZUKI» навпроти будинку 51 по вул. Кооперативна на проїзній частині, але аж ніяк навпроти будинків 46-48 та біля опори 8/76 як відображено на схемі дорожньо-транспортної пригоди, що є додатком до вказаного протоколу.
Крім того, висновок слідчого про швидкість руху мотоцикла визначена зі слів свідка ОСОБА_15 , який, як він вказав під час своїх показів в судовому засіданні, не є водієм, швидкість руху мотоцикла «SUZUKI» вказав керуючись своєю уявою, а не знаннями чи навичками водіння транспортних засобів, будь-яких експериментів з ним, як зі свідком на предмет ймовірності ним визначення швидкості руху транспортних засобів ніхто не проводив. Йому так здалося, тому він і вказав, бо гул мотоцикла був сильний. Окрім того, як наголошувалося стороною захисту, ні протокол огляду місця події, ні схема дорожньо-транспортної пригоди ні фотознімки не містять вказівки про гальмівний шлях саме мотоцикла «SUZUKI», виявлені сліди шин на проїзній частині ніким не ідентифіковані, хоча жодних перешкод для цього в органу досудового розслідування не було.
Також апелянт зазначає, що жоден висновок експертизи не встановив момент виникнення небезпеки для водія мотоцикла «SUZUKI», оскільки одним експертом (дослідницька частина експертного висновку № 701ат від 03.05.2017) у своєму висновку зазначається декілька варіантів визначення такого моменту: з моменту зміни напрямку руху мотоцикла «MUSTANG» та момент початку виконання цим же мотоциклом маневру повороту ліворуч. Інший експерт у своєму висновку зазначив: «при даній дорожньо-транспортній пригоді мотоцикл «MUSTANG» перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху мотоцикла «SUZUKI», тобто в даному випадку він являв небезпеку для руху водію ОСОБА_7 » - а. 17 експертного висновку.
Вихідні дані, визначені слідчим у постановах про призначення авто технічних експертиз також не містять інформації та даних про момент виникнення небезпеки, що є важливою складовою для проведення експертизи та її висновків.
Стосовно задоволеного суду частково цивільного позову потерпілих,- засуджений ОСОБА_7 не визнає заявлені цивільні позови та задоволені судом в частині, таке як не вважає себе винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Також, апелянт звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції проігноровано покази потерпілої ОСОБА_12 в частині отримання нею від матері обвинуваченого ОСОБА_7 15 000 гривень одразу після дорожньо-транспортної пригоди. Про вказаний факт потерпіла ОСОБА_12 заявляла в ході досудового розгляду, що відображено в обвинувальному акті, а також безпосередньо в ході судового розгляду в суді першої інстанції.
В свою чергу, представником потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_9 було подано заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , в якому остання просить залишити вирок Володарського районного суду Київської області від 29.06.2018 щодо ОСОБА_7 без змін. Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення потерпілого ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги,
пояснення представника потерпілих ОСОБА_9 , яка також заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст.368 КПК України, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
При цьому, положеннями ст.94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно зі ст.62 Конституції України, положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Роз`яснення суворого додержання, закріпленого у ст.62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, передбачені також у п.18 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст.62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Так, колегія суддів вважає, що вищезазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, у ході судового розгляду у першій інстанції судом були допущені порушення положень КПК України які регламентують пред`явлення та сутність обвинувачення, а також предмет доказування у кримінальному провадженні.
За змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України особі, яка притягається до кримінальної відповідальності повинно бути пред`явлене обвинувачення, а також надана правова кваліфікація його дій з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Поняття «обвинувачення» сформульоване у п.13 ч.1 ст. 3 КПК України. Відповідно до цієї норми закону, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Аналіз положень п.13 ч.1 ст.3, ст. 20, ст.91 та п.5 ч.2 ст. 291 КПК України у їх взаємозв`язку дає підстави стверджувати, що тільки конкретне обвинувачення, зрозуміле обвинуваченому за змістом, яке відповідає вимогам як матеріального, так і процесуального закону і яке не містить у собі суперечностей вважається належним чином сформульованим і таким, яке породжує у особи необхідність здійснення захисту від нього. Зазначені положення закону перебувають у відповідності із практикою Європейського суду із прав людини. Так, у рішенні від 09.10.2008 року у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року Суд зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення).
У відповідності з вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Як убачається зі змісту вироку, суд виклав обвинувачення таким чином, як воно було пред`явлене ОСОБА_7 органом досудового розслідування. При цьому, суд не звернув уваги, що на досудовому розслідування ОСОБА_7 було пред`явлене неконкретне обвинувачення.
Суд першої інстанції визнав доведеним те, що винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Допущених водієм ОСОБА_7 грубих порушень п.п. 2.3 «б», 2.3 «д», 12.4 та 13.1 ПДР України знаходиться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_11 .
Викладаючи обвинувачення, яке визнано доведеним, суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, а саме обвинувачення сформульоване із порушенням кримінального процесуального закону.
Судом визнано доведеним те, що ОСОБА_7 допустив порушення п. 2.3 «б», 2.3 «д», 12.4 та 13.1 ПДР України. Формулюючи обвинувачення суд першої інстанції визнав доведеним те, що 04.04.2016 року близько 18 години 35 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним мотоциклом марки «SUZUKI GN 72В GSX600F» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Кооперативна, неподалік будинку № 47 в смт Володарка, Київської області, в напрямку м. Сквира, Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 «б» «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний : бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та 2.3 «д» «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі ПДР України), в порушення вимог п. 12.4 ПДР України «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год», рухаючись згідно висновку експерта № 11671/17-52 зі швидкістю 87.0…93.0 км/год. проїжджою частиною вулиці Кооперативна, смт Володарка, вчасно не зреагував на небезпеку у вигляді здійснення маневру повороту ліворуч мотоциклом «MUSTANG МТ 125-2В» реєстраційний номер НОМЕР_2 , проявив злочинну самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу та місце його розташування на проїжджій частині, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та слідкувати за дорожньою обстановкою, чим порушив вимоги п.13. ПДР України «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення з мотоциклом марки «MUSTANG МТ 125-2В» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , який здійснював маневр повороту ліворуч.
Між тим, необхідність вибору безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, передбачається п. 12.1 ПДР України, що не було поставлено у вину ОСОБА_7 .
Судом зроблене посилання на порушення водієм ОСОБА_7 положень п. 13 ПДР України (за змістом мотивувальної частини вироку п.13.1 Правил дорожнього руху України), яка визначає обов`язок водія дотримуватись безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Проте, судом першої інстанції не конкретизовано те, чого не дотримався ОСОБА_7 : безпечного інтервалу чи безпечної дистанції.
Також, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що відповідно до п.1.10 ПДР України «безпечна дистанція» - це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру; «безпечний інтервал» це відстань між боковими частинами транспортних засобів, що рухаються, або між ними та іншими об`єктами, за якої гарантована безпека дорожнього руху. Безпечна дистанція застосовується до транспортного засобу, який рухається попереду у тій же самій смузі руху, безпечний інтервал застосовується до транспортних засобів, які рухаються у попутному чи зустрічних напрямках своїх меж, однак матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що зіткнення транспортних засобів відбулося за умови їх руху у попутному чи зустрічному напрямках.
Самим судом визнається те, що водій мотоцикла «MUSTANGМТ 125-2В» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 перед зіткненням із мотоциклом «SUZUKI GN72В GSX600F» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 виконував маневр повороту ліворуч, а зіткнення мотоциклів відбулося на зустрічній смузі руху. За умови такого розвитку дорожньої ситуації, яка призвела до зіткнення мотоциклів, висновки суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.13.1 ПДР України, а також те, що це порушення перебуває у прямому причинному зв`язку із наслідками у виді зіткнення та пошкодження транспортних засобів, є необґрунтованими.
Як при формулюванні обвинувачення стороною обвинувачення, так і при формулюванні обвинувачення, яке визнано доведеним судом, не у повній мірі були враховані обставини розвитку дорожньо-транспортної пригоди, та дії водіїв у дорожній ситуації, яка склалась. Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та потерпілої ОСОБА_12 безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригоди водій ОСОБА_11 рухався по узбіччю, із узбіччя здійснював поворот ліворуч. Це указує на те, що ОСОБА_11 виконував поворот ліворуч не із крайнього лівого положення на проїжджій частині дороги міг створити небезпеку у русі мотоциклу під керуванням водія ОСОБА_7 . При такому розвитку дорожньої ситуації є необхідним дослідження питання про дотримання водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 ПДР України. Між тим, такий розвиток дорожньої ситуації, який підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення, у ході судового розгляду не досліджувався.
Наведене дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_7 було висунуте не конкретне обвинувачення, і засуджений він був за неконкретним обвинуваченням. Це указує на наявні порушення права обвинуваченого на захист, гарантованого ст.20 КПК України. Вказані порушення КПК України перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, а тому воно ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Крім того, суд нагадує, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Автсрії», №42780/98, п. 34).
До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Таким чином, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину не доведена з дотриманням при цьому принципу "поза розумним сумнівом". Його зміст сформульовано в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 року у справі "Кобець проти України", доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення, що в даному випадку стороною обвинувачення дотримано не було.
Порушення зазначених вище вимог КПК України перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вони, у відповідності до ч.1 ст. 412 КПК України, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону.
За наявності істотних порушень кримінального процесуального закону вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року не може визнаватись законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, а вирок Володарського районного суду від 29 грудня 2018 року підлягає скасуванню.
Оскільки для усунення наведених вище порушень кримінального процесуального закону є необхідним уточнення чи зміна пред`явленого обвинувачення, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Володарського районного суду Київської області від 29 грудня 2018 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4