Справа № 308/8343/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1272/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 вересня 2016 року у справі за №308/8343/16-к залишено без задоволення
Не погоджуючись з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 вересня 2016 року про відмову у знятті арешту майна задовольнити повністю.
Подану заяву мотивує тим, що слідчим суддею ОСОБА_7 18 липня 2016 року було розглянуто клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Закарпатській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000020 від 25 травня 2016 року та постановлено ухвалу у справі №308/7224/16-к про арешт на товарно-матеріальні цінності, а саме: на шість поліетиленових тюків (пакунків) жовтого кольору, які були вилучені в ході огляду 14 липня 2016 року біля входу до складу поштового кур`єра «Інтайм» (м. Ужгород, вул. Лобачевського, 26), а саме: чотири тюки (пакунки) розміром близько 110х60х60 та два тюки (пакунки) розміром близько 80х40х60 см з наклеєними етикетками білого кольору, на якій фарбою чорного кольору нанесено напис: «Viktor tel: 65».
За змістом ухвали слідчого судді від 18 липня 2016 року, у якій викладені обставини, зазначені у клопотанні слідчого про накладення арешту, вбачається, що на момент проведення огляду власника вищезазначених тюків (пакунків) та документів щодо їх походження не встановлено.
Вказує, що з урахуванням вимог ч. 1 ст. 174 КПК України ним була подана заява про зняття арешту, однак у задоволенні такої було відмовлено ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 від 9 вересня 2016 року у справі №308/8343/16-к. При цьому слідчим суддею було вказано, що із заявою звернувся підозрюваний ОСОБА_6 . В подальшому слідчим суддею ОСОБА_8 постановлена ухвала про виправлення описки в ухвалі від 9 вересня 2016 року, в якій замість «підозрюваний» його статус був вказаний як «заявник».
Посилається на те, що слідчий суддя наклав арешт передчасно, оскільки на момент розгляду клопотання його не було повідомлено про підозру.
Крім того, вказує, що слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно було порушено вимоги статей 170, 172 КПК України, оскільки слідчим суддею не було встановлено власника майна. Разом з тим, вказаними нормами визначено, що власник майна має бути повідомлений про розгляд клопотання про арешт майна в обов`язковому порядку.
В судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, в апеляційній скарзі просив розгляд поданої ним апеляційної скарги проводити без його участі.
Прокурор Закарпатської обласної прокуратури, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився.
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності учасників, що не з`явились.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів дійшла до висновку, що вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Так, порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.
За частиною 2 статті 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Тобто, дана норма вказує на те, що процедура перегляду за нововиявленими обставинами має застосовуватися до тих судових рішень, якими завершено кримінальне провадження по суті та які породжують певні кримінально-правові наслідки або констатують відсутність підстав для настання таких наслідків (вирок, ухвала про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції щодо таких рішень).
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених або виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
Системне тлумачення положень статей 459, 462, 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: 1) вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; 2) вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; 3) вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, на чому неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Желтяков проти України» від 9 червня 2011 року. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 , такий вказує як на підставу нововиявлених обставин невстановлення слідчим суддею власника майна, що призвело до передчасного накладення арешту на товарно-матеріальні цінності у справі №308/8343/16-к. Також зазначає, що він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000020 від 25 травня 2016 року, в межах якого накладено арешт на майно.
Апеляційним переглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2016 року (справа №308/7224/16-к) накладено арешт на товарно-матеріальні цінності, а саме: на шість поліетиленових тюків (пакунків) жовтого кольору, які були вилучені в ході огляду 14 липня 2016 року біля входу до складу поштового кур`єра «Інтайм» (м. Ужгород, вул. Лобачевського, 26), а саме: чотири тюки (пакунки) розміром близько 110х60х60 та два тюки (пакунки) розміром близько 80х40х60 см з наклеєними етикетками білого кольору, на якій фарбою чорного кольору нанесено напис: «Viktor tel: 65».
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про скасування арешту на майно, накладеного у справі №308/7224/16-к.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_6 слідчий суддя виходив з того, що останнім, а також його представником, не було надано жодного підтверджуючого документа про належність вилучених речей відповідно до ухвали слідчого судді від 18 липня 2016 року на праві власності ОСОБА_6 .
З огляду на наведене, посилання апелянта на те, що нововиявленою обставиною у даній справі є встановлення власника майна, тобто ОСОБА_6 , не може братися до уваги, оскільки даних про належність зазначеного майна останньому, суду не представлено.
Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що заявником у судовому засіданні не доведено наявність статусу учасника судового провадження, оскільки не представлено доказів належності йому арештованого майна.
Крім того, доводи апелянта про те, що ухвала слідчого судді про арешт майна була передчасною, оскільки він не набув статусу підозрюваного у справі, не беруться до уваги колегією суддів, з огляду на таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом.
Виходячи зі змісту зазначених норм, підстава накладення арешту на майно не є нерозривно пов`язаною з процесуальним статусом власника майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді від 18 липня 2016 року, майно, на яке було накладено арешт, було безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ.
З огляду на наведене, доводи в частині передчасності накладення арешту на майно, не знайшли свого підтвердження, адже підставою для вказаного арешту майна стала ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: арешт накладається на майно щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом кримінального правопорушення.
Стосовно невстановлення власника майна, колегія суддів зазначає, що ст. 172 КПК України дійсно передбачає за участю яких осіб здійснюється розгляд клопотання про арешт майна. До таких осіб, зокрема, належить «інший власник майна».
Разом з тим, нормами чинного законодавства не передбачено, що у випадку, коли власник майна невідомий, суд зобов`язаний встановити його особу.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить у собі достатніх та законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити вказану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 вересня 2016 року у справі за №308/8343/16-к, - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 листопада 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4