233 № 233/3963/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000688 від 11 липня 2020 року стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Люботин Харківської області, громадянина України, має освіту 3 класи середньої школи, не працює та не навчається, неодружений, дітей не має, раніше не судимий, ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1, 186 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000688 від 11 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1, 186 ч. 1 КК України.

До обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 21 лютого 2021 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, з підстав, викладених у письмовому клопотанні, обґрунтовуючи це тим, що ризики, які існували при обранні такого виду запобіжного заходу до теперішнього часу не зникли і продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки, на його думку, зазначені прокурором ризики не обґрунтовані, обвинувачений не має наміру переховуватися, не знає, де в теперішній час перебуває свідок ОСОБА_8 , а тому не зможе на нього впливати будь-яким чином, має місце проживання в м. Костянтинівка Донецької області, а тому достатнім для забезпечення його процесуальної поведінки може бути і більш м`який запобіжний захід, у зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід на більш м`який, такий як домашній арешт, не має наміру переховуватися.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 грудня 2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 лютого 2021 року.

Копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, вручені ОСОБА_7 05.02.2021 року, що підтверджується розпискою останнього.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 перебуває на стадії судового розгляду, обвинувачений, частина свідків не допитана.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, тобто до 21 лютого 2021 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не даючи при цьому оцінки зібраним доказам, та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України:

-ризик переховування ОСОБА_7 від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років може бути визнане ним більш небезпечними ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити розгляд кримінального провадження. Також обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, соціально не адаптований, місця реєстрації не має, офіційного матеріального доходу не має, характеризується негативно, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду;

-ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, оскільки він товаришує зі свідком ОСОБА_9 , тому перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може змусити ОСОБА_9 змінити показання на свою користь.

Судом враховано також особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, будучі неповнолітнім, не працює та не навчається, постійного місця реєстрації не має, на медичних обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні, у тому числі, особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

За таких обставин, суд вважає, що обраний стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду.

Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , що на даний час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності встановлених ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та вимог ст. 183 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, у свою чергу, задоволенню не підлягають.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, зокрема обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, вчинених із застосуванням насильства, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193-199, 331 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Люботин Харківської області, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» в Донецькій області на строк 60 (шістдесят) днів, тобто по 17 квітня 2021 року.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3