справа № 178/556/18
№ провадження 1-кп/208/1/21
УХВАЛА
Іменем України

03 березня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу, в межах кримінального провадження № 0000107, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000107 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.187 КК України, під час судового розгляду до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 05.03.2021р.

Прокурором подано клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , яке підтримано ним в ході судового розгляду вцілому. Прокурор вважав наявними заявлені ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які враховувалися як при обранні запобіжного заходу, та на даний час не зменшилися. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає, так як наявні заявлені ризики, а тому враховуючи характеризуючи данні на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які не мають стійких соціальних зв`язків, доходів, є особами які не становляться на шлях виправлення, що потерпілі побоюються обвинувачених та їх впливу, так як злочини пов`язаний із застосування фізичного насилля, а тому інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти належній процесуальній поведінці обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні посилаючись на тривалість строку перебування ОСОБА_6 під вартою, та не прийняття рішення в межах кримінального провадження, відсутність підтвердження впливу на потерпілих та свідків, заявили про необґрунтованість заявленого клопотання, і просили змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , діючи як призначених захисник в межах окремої процесуальної дії, у судовому засіданні підтримала позицію щодо необхідності зміни обраного запобіжного заходу на домашній арешт, так як ризики жодним чином не підтверджені, а у обвинуваченого наявне житло де він може проживати.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Враховуючи вимоги ст.29 Конституції України, ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вирішує питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені п.п. 1 , п. 3, п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Судом враховується рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності підозра про вчинення саме ОСОБА_6 та ОСОБА_8 тяжкого та особливо тяжкого злочинів обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами на які посилається прокурор, але на даній стадії судового розгляду суд не надає оцінки доказам щодо їх достатності та допустимості.

Оцінка ризиків проводиться з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії), § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови) § 58).

Щодо характеризуючих данних на обвинувачених, судом враховується, що обвинувачені не мають постійного офіційного місця роботи, інших доходів, які б нівелювали ризики своєння нових злочинів, що особи не одружені, не мають на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не мають міцних соціальних зв`язків, що обгрунтовує ризик втечі та ухилення від правосуддя.

Судом враховується тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ,

Крім того суд бере до уваги чисельність фактів притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що останні не дотримується норм суспільної моралі та загальноприйнятих правил поведінки у соціумі, не стають на шлях виправлення, а тому можуть як вчинити новий злочин та ухилитися від суду, так і здійснити вплив на потерпілих з метою ухилення від покарання, за умови доведення їх винуватості.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що раніше обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому строк тримання під вартою обвинувачених має бути продовжений, а суспільний інтерес, у даному випадку, превалює над правом обвинувачених на свободу. Від цього підстав для зміни, скасування, обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на даний час не встановлено.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, та з врахуванням обґрунтованої підозри в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у скоєнні злочину кваліфікованого органом досудового розслідування за ознаками ст. 187 КК України, суд також не вбачає підстав для встановлення застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 140, 143 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 07.04.2021 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 07.04.2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3