19.03.2021 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/124/21
провадження № 1-кп/533/22/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2021 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000003, внесене в ЄРДР 04.01.2021 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кременчук Полтавської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, не одружений, освіта середня, офіційно не працюючий, раніше судимий:

-вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.05.2020 року за ч.1 ст.309, ч.1 ст.317, 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений відповідно до ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Навесні 2020 року ОСОБА_4 посіяв за межами села Юрки Козельщинського району Полтавської області рослини коноплі. Восени, після дозрівання рослин коноплі, прийшов до місця посіву рослин коноплі, де умисно та незаконно зірвав рослини коноплі, які переніс до житлового будинку, за місцем свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де подрібнив та зберігав для власного вживання без мети збуту, які згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою 288,587 г в перерахунку на суху речовину.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 здійснив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою після засудження за ч.1 ст.309 КК України, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України.

Крім цього, 28.12.2020 року ОСОБА_4 у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , надав ОСОБА_6 місце для незаконного вживання наркотичних засобів, для чого приніс з собою наркотичний засіб - канабіс, самостійно виготовив пристрій для вживання наркотичної речовини у вигляді двох частин пластикової пляшки із металевою кришкою із отворами, де спільно з ОСОБА_6 вживали наркотичний засіб.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, надав приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 317 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурором висловлено думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тому необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів, судових витрат.

Обвинувачений та захисник погодилися з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Судом роз`яснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішенні долі речових доказів, процесуальних витрат.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Показав, що дійсно навесні 2020 року посіяв рослини коноплі, потім восени 2020 року зірвав рослини коноплі, які переніс до свого житлового будинку, висушив, подрібнив, зберігав ресчовину на печі, в подальшому систематично її вживав шляхом куріння, без мети збуту. Крім того, 28 грудня 2020 року до його будинку прийшов ОСОБА_6 , якому він надав йому коноплю та пристрій для її вживання, потім вони разом вживали наркотичний засіб. Грошей від ОСОБА_6 не отримував.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішенні долі речових доказів, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 309, ч.2 ст.317 КК України.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, обвинуваченого, висновок органу пробації, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 309, ч.2 ст.317 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Санкцією ст.317 ч.2 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке в даному випадку, не може бути застосоване судом, з огляду на наступне.

Статтями 51 та 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчинені злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до положень ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

До складу (змісту) обвинувачення не входить корисливий мотив обвинуваченого під час вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.317 КК України.

Таким чином, слід вважати, що злочин вчинено за відсутності корисливого мотиву, що виключає конфіскацію майна.

Аналогічний висновок наведено у правовій позиції Верховного Суду у справі №418/689/16-к.

Згідно ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта у справі, підлягають стягненню з обвинуваченого згідно довідки експертної установи за експертним висновком №11.

Витрати за висновком експерта №15 не стягуються з обвинуваченого, оскільки встановлені ним обставини (виготовлення екстракту канабіса) не входять до складу (змісту) обвинувачення.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.05.2020 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, новий злочин вчинив в період іспитового строку, необхідно визначити остаточне покарання відповідно до ст.ст.71, ч.3 ст.78 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.70,71 КК України, ч.3 ст. 349, ст.ст.368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.317 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 2 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

На підставі ст.71 КК України до призначеного даним вироком покарання частково приєднати покарання, призначене вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.05.2020 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317, ст.70 КК України, та визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили, але не раніше затримання або іншого фактичного позбавлення волі.

Речові докази:

- речовину рослинного походження, саморобний пристрій для куріння, які передані до камери зберігання речових доказів - знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 980,7 (дев`ятсот вісімдесят грн 70 коп).

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1