справа № 355/753/20
провадження № 1-кп/361/487/21
УХВАЛА
01 червня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря прокурора обвинуваченого захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 21 червня 2020 року, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою обвинуваченому
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Ірпінь Київської області, громадянину України, вдівцю, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в :
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 21 червня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, який закінчується 04 червня 2021 року, мотивуючи обвинуваченням його у вчиненні вбивства, тобто умисному заподіянні смерті іншій людині, продовженням існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися судом при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час вони не відпали та полягають у тому, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного злочину ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, останній не має постійного джерела доходу, втратив міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, тому він без зайвих труднощів може змінити місце проживання. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, яких судом ще не допитано, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого, тому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у суді проти задоволення даного клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою заперечували, посилаючись на недоведеність наведених прокурором ризиків, вказуючи на те, що обвинувачений уже тривалий час тримається під вартою, має постійне зареєстроване місце проживання, наміру переховуватися від суду та впливати на свідків він не має, останні у суді під час допиту про це не заявляли, тому вважають можливим змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт у певний період доби за зареєстрованим місцем його проживання. Безпідставним є і посилання прокурора на те, що після відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 не зробив належних висновків, оскільки 20 років злочинів він не вчиняв.
Вислухавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

06 квітня 2021 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 04 червня 2021 року без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
За змістом ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Конституційний Суд України у Рішенні № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року дійшов висновку, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, визначених законами України.

За змістом норми ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Посилання прокурора на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним особливо тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що не може бути перевірено судом на даній стадії, є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Суд погоджується з наведеними прокурором у клопотанні доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом під час обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризик того, що обвинувачений під страхом тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, може переховуватись від суду, оскільки він втратив міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання, а також ризик того, що обвинувачений, не будучи під вартою, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які судом на даний час ще не допитані.

З урахуванням викладеного, суд вважає що будь-які більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, за переконанням суду, не забезпечать дотримання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду справи, що зумовлює продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та виключає можливість зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, зокрема, на домашній арешт у певний період доби за місцем його проживання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 369, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 30 липня 2021 року та утримувати його в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні № 0000332 від 21 червня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1