КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
секретаря судових засідань ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 0006190 від 05 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 серпня 2021 року.
При вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи та дані про його особу, зокрема вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, на підставі чого прийшов до висновку, що на даний час інші більш м`які запобіжні заходи не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що у поведінці ОСОБА_6 відсутні будь-які ризики. Доказів на підтвердження його неналежної процесуальної поведінки, на думку захисника, стороною обвинувачення не надано. Сама лише тяжкість кримінальних правопорушення, на яку посилається прокурор, згідно доводів апеляційної скарги, у відповідності до Європейської практики суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення ОСОБА_6 .
Крім того, апелянт посилається на необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 186 КК України, та зазначає, що на даний час по справі є свідки, які підтверджують ті обставини, що ОСОБА_6 у період з 21 серпня 2020 року по 24 серпня 2020 року перебував у с. Гребені, Кагарлицького району, Київської області.
Просить захисник врахувати і ті обставини, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту він може проживати за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін адвокат ОСОБА_9 не заявляв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 0006190 від 05 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року вказане клопотання задоволено та обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 серпня 2021 року.
Постановлене рішення суд першої інстанції мотивував наявністю достатніх підстав вважати, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, на даній стадії досудового розслідування не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
З рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги закону при вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, незважаючи на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий та має міцні соціальні зв`язки, однак обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, за які законом передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, які пов`язані із застосуванням насильства та характеризуються підвищеним рівнем суспільної небезпеки, приймаючи до уваги ті обставини, що на даній стадії судового розгляду ще не допитані свідки та потерпілі, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, стан здоров`я, характер соціальних зв`язків та спосіб життя взагалі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу наявності підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не в змозі забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти існуючим ризикам.
Таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Ті дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник, були враховані судом при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак вони не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу.
Що стосується доводів апеляційної скарги про необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 186 КК України, то слід зазначити, що вказані обставини, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства, на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Таким чином, за вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 -без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3