У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001674

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, без місця реєстрації та постійного проживання, тимчасово проживав у АДРЕСА_1 , раніше судимого

- обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 вересня 2021 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, та змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що злочин він не вчиняв, обвинувачення є необґрунтованим. Вважає, що жоден із ризиків не підтверджено доказами.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що на день розгляду клопотання судом вже було допитано потерпілого та свідків, і ніхто не підтвердив причетність обвинуваченого до вчинення злочину відносно потерпілого за ч.1 ст. 115 КК України. Зазначила, що лише свідок ОСОБА_8 вказує на причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, але ставить під сумнів показання цього свідка.

Вказує, що ні потерпілі, ні свідки не зазначали, що ОСОБА_5 намагався впливати на них.

Не погоджується з висновками суду відносно наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. На думку захисника, суд не міг перевірити чи продовжують існувати ризики, оскільки у суду першої інстанції в матеріалах кримінального провадження відсутні ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу до ОСОБА_5 та про продовження дії запобіжного заходу. Для перевірки її доводів просить витребувати з суду першої інстанції матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження № 0001674 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, суд врахував, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Також суд дійшов висновку, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України переховування ОСОБА_5 від суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які на теперішній час не допитані; вчинення інших кримінальних правопорушень. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, характер злочину, зокрема те, що він, суд вважав, що зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, суд встановив таке.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке 25.04.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001674.

Наведені захисником доводи про те, що ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є її припущенням.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 не заперечував, що під час проведення досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому неодноразово було продовжено строк дії застосованого ОСОБА_5 запобіжного заходу, востаннє ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.05.2021.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою. В обґрунтування клопотання, прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції зазначив, що є наявними та не зменшились ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 стійких соціальних зав`язків не має, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює та не має стабільного джерела доходу, раніше судимий. Тому він може переховуватись від суду, вчиняти інші злочини. Окрім того, судом зазначено, що існує достатня вірогідність ризику впливу на свідків, які на теперішній час не допитані.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що запобігти встановленим ризикам при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, неможливо і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Що стосується посилань апелянтів з приводу необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України, суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, з огляду на зазначені вимоги закону, апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про продовження запобіжного заходу позбавлений процесуальної можливості досліджувати докази та надавати їм оцінку, про що просять апелянти.

Розглядаючи подані апеляційні скарги на рішення щодо продовження запобіжного заходу, апеляційний суд лише досліджує матеріали, які витребовує відповідно до вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України, та на даному етапі судового розгляду перевіряє законність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо наявності або відсутності підстав щодо обрання чи продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому.

Тому, відсутні процесуальні підстави для витребування матеріалів кримінального провадження для розгляду поданих апеляційних скарг.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. За таких обставин, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 липня 2021 року, якою ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9 - Губарєва