Справа № 211/3131/21
Провадження № 1-кс/211/523/21
У Х В А Л А
іменем України
11 червня 2021 року слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 на рішення дій чи бездіяльності дізнавача ВП № 1 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000119 від 22.09.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся представника потерпілого адвокат ОСОБА_3 із зазначеною скаргою на рішення дій чи бездіяльності дізнавача ВП № 1 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000119 від 22.09.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в якій він просив суд постанову дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000119 від 22.09.2020 року, датовану 19.05.2021 року скасувати.
В обґрунтування скарги зазначено, що 25 травня 2021 року скаржник отримав електронною поштою супровідний лист № 45.1/4-600 від 25.05.2021 з постановою дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000119 від 22.09.2020 року, датованою 19.05.2021 року, у якому потерпілим є ОСОБА_5 , інтереси якого представляє адвокат .
Оскаржувана постанова є невмотивованою, незаконною, винесеною без врахування вимог ст. 284 КПК України, заснованою на доказах, які до даного кримінального провадження жодного відношення не мають і обставин даного кримінального провадження не стосуються, дізнавачем у визначеному кримінально - процесуальним законом порядку не долучалися.
Це полягає в наступному. Оскаржувана постанова заснована на підставах, які до даного кримінального провадження жодного відношення не мають, та завідомо недостовірних відомостях, а саме тому, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 13.09.2020 по 14.09.2020 року, на грунті ревнощів систематично погрожував своїй дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичним насильством та вбивством. Так, останній 15.09.2020 о 00 год. 43 хв. прибув до будинку АДРЕСА_1 , де знаходилася ОСОБА_6 , при цьому перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та маючи агресивний намір і будучи підготовленим до конфлікту, про що свідчить кухонний ніж та молоток, що були при ньому.
Завідомо недостовірні відомості полягають в тому, що ніякого досудового розслідування у цій частині дізнавач не проводив і проводити не міг, оскільки кримінальне провадження № 0000119 від 22.09.2020 року відкрито за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Це ж зазначається і в оскаржуваній постанові, де зазначено: «22.09.2020 року до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що 15.09.2020 о 00.30, знаходячись біля будівлі «Укртелеком» по вул. Героїв АТО, невстановлені особи спричинили йому тілесні ушкодження».
Однак з абсолютно незрозумілих підстав дізнавач оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження мотивує тим, що «в період часу з 13.09.2020 по 14.09.2020 року, на грунті ревнощів систематично погрожував своїй дружині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичним насильством та вбивством». При цьому ОСОБА_6 жодних заяв дізнавачу ОСОБА_4 з цього приводу не робила і він її не допитував взагалі. Це вказує на те, що в офіційному документі, яким є постанова про закриття кримінального провадження, дізнавач не тільки виклав завідомо недостовірні відомості, а вчинив дії, які жодним чином не входять до його повноважень, а саме предмету кримінального провадження № № 0000119 від 22.09.2020 року. Адже жодних слідчих (процесуальних) дій щодо погроз «фізичним насильством та вбивством» стосовно ОСОБА_6 дізнавач не проводив і проводити не міг, оскільки предметом даного провадження є виключно факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 ..
Так само недостовірними відомостями, викладеними в оскаржуваній постанові дізнавача про закриття кримінального провадження, є зазначення того, що при ньому були «кухонний ніж та молоток». Жодних слідчих (процесуальних) дій з вилучення кухонного ножа та молотка у ОСОБА_5 , як він зазначає, дізнавачем ОСОБА_4 не проводилося.
Згідно вимог глави 20 КПК України, слідчий зобов`язаний робити висновок про наявність кримінального правопорушення виключно на підставі слідчих (процесуальних) дій. Згідно ч. 1 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Більше того, в останньому абзаці оскаржуваної постанови дізнавача зазначається: «Так, 15.09.2020 в 00 год. 43 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи позаду будинку АДРЕСА_1 , знаючи, де знаходяться вікна квартири ОСОБА_6 , за допомогою молотка, який він взяв вдома, розбив вікна квартири ОСОБА_6 ». Але при цьому в оскаржуваній постанові вказує на те, що «до Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла письмова заява від ОСОБА_5 про те, що 15.09.2020 о 00.30, знаходячись біля будівлі «Укртелеком» по вул. Героїв АТО, невстановлені особи спричинили йому тілесні ушкодження». Тобто, час скоєння кримінального правопорушення абсолютно не співпадає. Адже будівля «Укртелекому» розташована біля будинку АДРЕСА_2 АТО, тобто, за декілька кварталів від будинку АДРЕСА_1 .
Але далі в оскаржуваній постанові дізнавача зазначається щось і взагалі незбагненне, а саме те, що « ОСОБА_7 15.09.2020 року, в 00 год. 44 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , першим застав ОСОБА_5 .. ОСОБА_7 став швидко наближатися до нього та вимагати від останнього припинити протиправні дії - бити вікна.
Адже у цій же постанові, як зазначено вище, « ОСОБА_5 , перебуваючи позаду будинку АДРЕСА_1 , знаючи, де знаходяться вікна квартири ОСОБА_6 , за допомогою молотка, який він взяв вдома, розбив вікна квартири ОСОБА_6 ». Тобто, в одному абзаці оскаржуваної постанові йдеться про те, що ОСОБА_5 начебто бив вікна позаду будинку АДРЕСА_1 , а в іншому абзаці зазначається, що ОСОБА_7 у той же час тільки з різницею в одну хвилину став «вимагати від останнього припинити протиправні дії - бити вікна» ні з того, ні з сього біля будинку АДРЕСА_1 , де тієї ночі ніхто ніяких вікон не бив та й взагалі будь-яких протиправних дій не вчиняв. При тому, що обидва будинки розташовані один від одного за декілька кварталів і навіть для того, щоб пробігти від одного з них до іншого, необхідно хвилин десять.
Більше того, дізнавач в оскаржуваній постанові приховав ту обставину, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 хоча б десь вказали, що бачили взагалі тієї ночі ОСОБА_5 біля будинку № 91 по вулиці Героїв АТО. Це я можу засвідчити найвідповідальніше, адже як представник потерпілого брав участь у допитах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які це зазначили, особисто. Але свідчення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дізнавач в оскаржуваній постанові не виклав взагалі. При тому, що ОСОБА_7 зізнався, що при ньому була бита. Так само ОСОБА_8 під час допиту зізнався, що завдавав ОСОБА_5 удари в обличчя. Більше того, дізнавач не проводив жодних слідчих (процесуальних) дій зі встановлення того, хто розбив вікна тієї ночі у якійсь квартирі (її номер у постанові не вказується) у будинку АДРЕСА_1 . Адже за цим фактом ніким навіть не складалася постанова про адміністративне правопорушення і ніяких винуватців не встановлювалося.
Замість того, щоб належним чином виконати свій професійний обов`язок, а саме провести необхідні слідчі (процесуальні) дії зі встановлення характеру і механізму тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_5 , встановлення ролі у цьому чотирьох осіб чоловічої статі, які безпричинно глибокої ночі скоїли напад на нього біля будинку АДРЕСА_2 , дізнавач виніс постанову про закриття кримінального провадження, засновану на відомостях, які є абсолютно недостовірними, адже не засновані на жодних слідчих (процесуальних) діях, замість того, щоб належним чином виконувати свій професійний обов`язок, покладений на нього українським народом, - розслідувати всі обставини даного кримінального провадження по суті.
Більше того, дізнавач в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження безпідставно посилається на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 переслідували мету законного затримання згідно п. 2 ч. 2 ч. З ст. 207 КПК України. Це наочно підтверджує неправомірність постанови. Адже згідно п. п. 1, 2 ч. 2 статті 207 КПК України кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статтях 482 і 482- 2 цього Кодексу при вчиненні або замаху на вчинення кримінального -равопорушення; безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи пд час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні Але при цьому дізнавач в оскаржуваній постанові жодним чином не вказує, яке кримінальне правопорушення чи хоча б замах на яке кримінальне правопорушення вчинив потерпілий ОСОБА_5 біля будинку № 97 по вулиці Героїв АТО чи біля будинку № 91 по цій же вулиці.
Затримання безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення має місце тоді, коли часова і просторова ознаки находження особи щодо події і місця вчинення кримінального правопорушення дають підстави запідозрити особу у його вчиненні. Затримання особи під час її переслідування буде законним тоді, коли дії з переслідування були безперервними, суцільними та істотно не припинялися в часі. При цьому те, що, зокрема, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 завчасно спланували здійснити неправомірні дії стосовно потерпілого ОСОБА_5 , знову ж підтверджується їхніми показами, відібраними дізнавачем ОСОБА_4 , згідно яких вони, маючи попередню інформацію про те, що біля будинку АДРЕСА_1 АТО у ніч з 14 на вересня 2021 року має з`явитися потерпілий ОСОБА_5 , вони, проживаючи в іншому місці, завчасно зтелефонувалися. При цьому ОСОБА_7 озброївся, за його ж зізнанням, бейсбольною битою А потім, не виявивши ОСОБА_5 біля будинку № 91 по вулиці Героїв АТО, стали його шукати на прилягаючих територіях, виявивши біля будинку АДРЕСА_2 і втягнувши у ці неправомірні дії випадкових осіб ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .. При цьому, як неодноразово розповідала в рамках іншого кримінального провадження ОСОБА_6 , вона до того, як біля її будинку з`явилися ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , двічі повідомила по телефону уповноважений орган - поліцію - про ймовірні неправомірні дії з боку ОСОБА_5 , а саме погрози на її адресу, а тому втручання неуповноважених осіб жодним чином не потребувалося. Але дізнавач на вищезазначені покази по суті кримінального провадження в оскаржуваній постанові усвідомлено не зіслався взагалі. Також дізнавач в оскаржуваній постанові неправомірно посилається на ч. ч. 1, 4 ст. 36 КК України.
Відповідно до ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).
Згідно із частиною першою статті 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК).
Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Разом із тим, згідно з ч. 5 ст. 36 КК незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.
Тобто, закон передбачає винятки із загального правила про те, що при необхідній обороні особа, що захищається, повинна додержуватися визначеної межі, завдаючи шкоду посягаючому. Цими винятками є - напад озброєної особи, напад групи осіб або протиправне насильницьке вторгнення у житло чи інше приміщення. У таких випадках шкода, заподіяна особі, яка посягає, не обмежена ніякими межами, аж до позбавлення посягаючого життя.
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, викладена, зокрема, у його постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 342/538/14-к, провадження № 51- 646км18 та в інших постановах суду найвищої інстанції.
Згідно ч. 1 статті 40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Згідно вимог глави 20 КПК України, слідчий зобов`язаний робити висновок про наявність кримінального правопорушення виключно на підставі слідчих (процесуальних) дій.
Згідно ч. 1 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. При цьому на жодну слідчу дію по суті кримінального правопорушення саме за ч. 1 ст. 125 КК України не посилається, а посилається на обставини, щодо яких він жодних слідчих дій не проводив і доказів не здобував, що вказує на ознаки перевищення службових повноважень і службового підроблення з метою приховати всі обставини кримінального правопорушення, предметом якого є саме ч. 1 ст. 125 КК України.
В судове засідання скаржник надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності потерпілого на задоволенні скарги наполягав, від слідчого ВП № 1 надійшли матеріали кримінального провадження з оскаржуваною постановою для дослідження в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на досудовому розслідуванні у ВП № 1 КРУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000119 від 22.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 19.05.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000119 від 22.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у якому потерпілим є ОСОБА_5 , кримінальне провадження закрито на підставі того, що встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження за даним фактом слід закрити.
З матеріалів кримінального провадження № 0000119 від 22.09.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України вбачається, що дізнавачем крім допиту двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_5 не проведено більше жодної слідчої дії, а отже досудове розслідування проведено не повно.
Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбаченихстаттею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

В частині 3 ст. 93 КПК України передбачено, що ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченомустаттею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчий є процесуально незалежним і відповідно ст. 94 КПК України,з а своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування тощо.

Отже слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 на рішення дій чи бездіяльності дізнавача ВП № 1 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженні, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000119 від 22.09.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача СД ВП № 1 КРУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000119 від 22.09.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України від 19.05.2021 року - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000119 від 22.09.2020 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернути начальникові ВП № 1 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1