Справа 359/721/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/2862/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої),ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 липня 2021 року.
Дане рішення мотивовано тим, що прокурором доведено обставини існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання місцевого суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 указав на незаконність оскаржуваної ухвали через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив про те, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованого продовження існування жодного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також наявність обґрунтованої підозри в вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, на думку апелянта, місцевим судом не враховано в повній мірі даних, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема наявність у нього міцних соціальних зв`язків та інвалідності 2-ї групи за загальним захворюванням. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. В разі продовження строків тримання під вартою, просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі встановленому чинним законодавством.

Оскільки від сторін кримінального провадження надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності, розгляд справи проведено без участі сторін кримінального провадження у відповідності до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України.

Вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на стадії судового розгляду. Тобто, це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та не припинили свого існування на момент вирішення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою належним чином мотивувавши своє рішення.

Посилання захисника на наявність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність дружини та наявність на утриманні дитини не може саме по собі свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які зможуть усунути існуючі ризики.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника щодо можливості визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у виді застави, оскільки відповідно до вимог п.5 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 27 ч.3 ст.305, ч.3 ст. 27 ч.2 ст.15 ч.3 ст. 307 КК України. Вказані злочини є особливо тяжкими злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому суд дійшов обгрунтованого висновку щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави і колегія суддів з вказаними висновками погоджується.

Враховуючи викладене, ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, тобто до 16 липня 2021 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4