1Справа № 335/7749/21 1-кс/335/4143/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що обіймаючи посаду заступника начальника управління начальник відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Пологівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_6 за попередньою змовою із начальником Пологівського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області ОСОБА_7 , вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин. Так, приблизно всередині червня 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, фінансовому директору ТОВ «КРОК» ОСОБА_8 стало відомо про те, що ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області планується проведення перевірки за скаргою щодо нібито недоброякісної продукції ТОВ «КРОК», у якій заявник вказував на те, що отруївся продукцією підприємства. На початку липня 2021 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 дізнався від ОСОБА_6 про те, що проведення перевірки за скаргою Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області доручило проводити Пологівському районному управлінню Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області. В той же день, більш точний час органом досудового слідства не встановлено, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які розуміючи значущість займаних ними посад, її статусність, можливість та наявність відповідних повноважень, виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди за не проведення перевірки за вказаною скаргою. Так, 15 липня 2021 року ОСОБА_8 , знаходячись у Пологівському районному управлінні ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Державна, буд. 98 зустрівся з ОСОБА_6 . У ході розмови останній повідомив, шо на продукцію ТОВ «КРОК» надійшла скарга і що районне управління буде проводити перевірку, однак одразу пояснив, що вказану перевірку можливо провести формально та, як наслідок, не застосовувати передбачені чинним законодавством України заходи реагування, у тому числі проведення позапланової перевірки виробництва м`ясної продукції на ТОВ «КРОК». У подальшому, в ході бесіди, ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_8 як необхідно буде відповісти на запитання для того, щоб уникнути проведення перевірки. У подальшому, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись у службовому кабінеті ОСОБА_6 у будівлі Пологівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: Запорізька область, м. Пологи, вул. Державна, буд. 98, діючи з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, повідомили ОСОБА_8 , що йому необхідно буде сплатити грошові кошти у розмірі 10 000 гривень за не проведення перевірки та що цієї суми буде достатньо для них двох. Бажаючи уникнути негативних наслідків ОСОБА_8 погодився на пропозицію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 20.07.2021 приблизно об 11 годині 25 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, знаходячись у своєму службовому кабінеті у будівлі Пологівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Державна, буд. 98, у присутності ОСОБА_7 , отримав обумовлену раніше неправомірну вигоду від ОСОБА_8 у розмірі 10 000 гривень за не проведення перевірки ТОВ «КРОК», та, як наслідок, не застосовувати передбачені чинним законодавством України заходи реагування, у тому числі проведення позапланової перевірки виробництва м`ясної продукції на ТОВ «КРОК». 20.07.2021 у період з 14 год. 03 хв. до 15 год. 50 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено, наступне: грошові кошти в сумі 4200 доларів США; грошові кошти в сумі 75 Євро.
З метою збереження речових доказів та з метою доведення обставин, що мають доказове значення і підлягає доказуванню у ході досудового розслідування, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, зазначила, що обшук проведено за адресою проживання ОСОБА_7 , за якою останній мешкає разом із цивільною дружиною та дітьми, вилучені грошові кошти належать ОСОБА_7 , оскільки його цивільна дружина не працює, отже не має джерела доходу.
У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, вважає пред`явлену підозру ОСОБА_7 необґрунтованою. Зазначила, що у матеріалах НСРД та у протоколі допиту потерпілого встановлені розбіжності. Вилучені грошові кошти належать цивільній дружині ОСОБА_7 про що вона зазначила у протоколі обшуку. Просить відмовити у повному обсязі, оскільки клопотання безпідставне та необґрунтоване.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Встановлено, що СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області здійснюються досудове розслідування кримінального провадження № 0000013 від 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
20.07.2021 у період з 14 год. 03 хв. до 15 год. 50 хв. у ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , було виявлено та вилучено грошові кошти, зазначені у клопотанні.
21.07.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України, передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з цим, звернувшись на виконання вимог статті 170 КПК України, після вилучення вказаного майна з клопотанням про його арешт, слідчий, обмежившись загальним посиланням на норми КПК України, не навів достатньої правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, не вмотивував приводів припускати, що невжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до настання негативних наслідків.
На переконання слідчого судді, у клопотанні, слідчим належним чином не доведено той факт, що саме грошові кошти у сумі 4200 доларів США та грошові кошти у сумі 75 Євро, вилучені 20.07.2021 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000013 вiд 15.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у законні права власника, як арешт зазначеного майна.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що до клопотання про арешт майна слідчим не долучено жодних доказів та прокурором у судовому засіданні не наведено жодних аргументованих доводів, що дозволяли б слідчому судді встановити розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також того, що у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є виправдана необхідність.
Згідно зі статтею 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Враховуючи викладені обставини, а також те, що органом досудового розслідування, не доведено той факт, що саме: грошові кошти у сумі 4200 доларів США та грошові кошти у сумі 75 Євро, вилучені 20.07.2021 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , стосується обставин, а також те, що вони мають відношення до обставин, які підлягають дослідженню у відповідному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане майно, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 та ч. 3 ст. 173 КПК України, є підставою для повернення тимчасово вилученого майна, а саме: грошових коштів у сумі 4200 доларів США та грошових коштів у сумі 75 Євро.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвалу оголошено 30.07.2021.

Слідчий суддя: ОСОБА_1