ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1698/19 Провадження № 1-кп/636/83/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000042, внесеному 05 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, на момент вчинення військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді водія мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
09 листопада 2016 року ОСОБА_4 призвано на військову службу за контрактом, який він уклав з командиром військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №287 від 09 листопада 2016 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду водія мінометної батареї та присвоєно військове звання «солдат». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №84 від 10 квітня 2017 року ОСОБА_4 переведено на посаду номера обслуги мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 . Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби за контрактом та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо, діючи умисно, 09 жовтня 2018 року допустив їх порушення та вирішив стати на злочинний шлях шляхом нез`явлення вчасно без поважних причин до місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби). Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , в порушення ст. ст. 1 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно з метою тимчасово ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 09 жовтня 2018 року не з явився вчасно без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 02 січня 2019 року до місця служби не повертався.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно без поважних причин до місця служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та погодився з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину, пояснивши, що знаходився в відпустці та знав, що його частина до нового року буде знаходитись в м. Чугуєві, а в зону бойових дій буде відправлена після нового року. Тому перебував дома.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП України в Харківській області та ОСК МВС України № 80-15032019/63210 від 15.03.2020, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності;
- службової характеристики, виданої за місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується негативно, схильний до вживання алкогольних напоїв, незадовільно справляється з завданнями, на критику реагує неадекватно;
- медичної характеристики, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно якої військовослужбовець ОСОБА_4 придатний для проходження військової служби, за медичною допомогою не звертався;
- довідки, виданої КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» № 1593 від 12.03.2019, згідно якої ОСОБА_4 на обліку лікаря-нарколога не перебуває;
- довідки КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР, згідно якої ОСОБА_4 впродовж п`яти років за медичною допомогою не звертався;
- послужного списку, військового квитка серії НОМЕР_3 , посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 , згідно яких ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , де обвинувачений проходить службу за контрактом, в умовах особливого періоду, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: в силу ст. 89 КК України не засуджений, за місцем служби характеризується негативно, є учасником бойових дій.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також, враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід в ході досудового слідства не обирався і суд не вбачає для його обрання.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок його копію негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя