КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_6 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про арешт майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна, накласти арешт на майно, а саме:

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0077, площею 1,3791 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0123, площею 0,6668 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0124, площею 0,5948 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0078, площею 1,3791 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0079, площею 1,3791 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0125, площею 0,5948 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0067, площею 4,0913 га;

-земельну ділянку кадастровий номер №:02:005:0045, площею 2,5098 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Маньковецька;

-квартиру загальною площею 66,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку житлового будинку загальною площею 91,7 кв.м., розташованого за адресою: вінницька область, Барський район, м. Бар, вул. Герасимчука, 15;

-земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0092, площею 1,6597, розташовану за адресою: вінницька область, Барський район, с/рада Гулівська.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що арешт на вказане майно необхідний з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, забезпечення цивільного позову.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судове засідання прокурор та представник власника майна не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, СУ ОВПП ДФС здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000103 від 04.04.2016 року, за фактом вчинення службовими особами ТОВ «Пфаннер Бар» кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

17.12.2020 року старший слідчий з ОВС 1-го відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, , а саме:

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0077, площею 1,3791 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0123, площею 0,6668 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0124, площею 0,5948 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0078, площею 1,3791 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0079, площею 1,3791 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0125, площею 0,5948 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Комаровецька;

-земельну ділянку, кадастровий номер №:01:003:0067, площею 4,0913 га;

-земельну ділянку кадастровий номер №:02:005:0045, площею 2,5098 га, розташовану за адресою: Вінницька область, Барський район, с/рада Маньковецька;

-квартиру загальною площею 66,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частку житлового будинку загальною площею 91,7 кв.м., розташованого за адресою: вінницька область, Барський район, м. Бар, вул. Герасимчука, 15;

-земельну ділянку, кадастровий номер :02:003:0092, площею 1,6597, розташовану за адресою: вінницька область, Барський район, с/рада Гулівська, без зазначення мети такого арешту майна.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено, з посиланням на те, що клопотання органу досудового розслідування не містить конкретної мети, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, для досягнення якої у органу досудового розслідування виникла потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя зазначає про те, що клопотання органу досудового розслідування не містить конкретної мети, передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, для досягнення якої у органу досудового розслідування виникла потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Тобто, слідчим не доведено підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, перелік якого наведено вище, що на праві власності зареєстровано за ОСОБА_7 .
Разом з тим, посилання слідчого у клопотанні на норми Кримінального процесуального кодексу України з наведенням їх змісту неможливо визнати за належне виконання вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України, оскільки з наведеного неможливо дійти однозначного висновку про те, на яких підставах та з якою метою слідчий просить накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його належним чином обґрунтованим.

При цьому, доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення є такими ж неконкретними, як і мотиви, викладені в клопотанні органу досудового розслідування, оскільки прокурор в своїй апеляційній скарзі також прямо не зазначає мету та підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З урахуванням викладеного, за об`єктивним переконанням колегії суддів, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС 1-го відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_6 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/824/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1