Дата документу 30.06.2021 Справа № 937/7651/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/7651/20 Головуючий в 1 інст. Редько О.В.
Провадження № 11-сс/807/549/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді Рассуждай В.Я.,

суддів Дадашевої С.В., Гончара О.С.,

при секретарі Змитраковій А.Д.,

заявника ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 жовтня 2020 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначав, що він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі з заявою про вчинення злочину. Відомості до ЄРДР уповноваженою особою внесені не були, натомість він отримав лише лист від уповноваженої особи.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2020 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 з тих підстав, що останній не надав переконливих доказів, які б свідчили, що він безпосередньо звертався до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі Запорізької області, із заявою про вчинення кримінального правопорушення у порядку, визначеному ст. 214 КПК України та за такою заявою уповноваженими особами ТУ ДБР у м. Мелітополі не були внесені відомості до ЄРДР, чим допустили відповідну бездіяльність.

В апеляційній скарзі від 7 квітня 2021 року ОСОБА_1 вказує про те, що він оскаржує ухвалу суду першої інстанції від 11 лютого 2021 року, всі факти він зазначить в судовому засіданні.

Крім того, в апеляційній скарзі від 29 квітня 2021 року він просить поновити йому строк на апеляційне оскарження оскаржуваної ухвали, з тих підстав, що ним було направлено апеляційну скаргу, проте, вона була перенаправлена на не існуючу адресу.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів скарги, оскаржувану ухвалу від 11 лютого 2021 року ДУ «Вільнянська УВП (№11)» отримано 1 квітня 2021 року (а.с. 33), апеляційна скарга ОСОБА_1 датована від 7 квітня 2021 року, в якій він посилався на те, що ним вказану ухвалу отримано лише 5 квітня 2021 року.

Із доданих до скарги документів випливає, що державна установа, в якій відбуває покарання ОСОБА_1 , надіслала його апеляційну скаргу на адресу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, а не до Запорізького апеляційного суду, у зв`язку із чим був пропущений строк на апеляційне оскарження.

У зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу, зазначив, що слідчий ТУ ДБР Тибій В.В. був за ним закріплений 2 роки потому, жодної справи за його участю слідчий не розслідував, а також не проводив розслідування за фактом його незаконного затримання. Вказав, що слідчий не виконав ухвалу суду, що є злочином, проте слідчий вважає, що невиконання ухвали це не є злочином. Зазначив, що слідчий деякі справи закривав за закінченням строку, а інші не розслідував ефективно, перекручував всі факти.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не звертався.

Від представника органу досудового розслідування надійшло клопотання, в якому він просить розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 у його відсутність та відмовити у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене та з урахуванням приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає, що неприбуття вказаних сторін не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, заявника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, як вбачається із матеріалів скарги, начальником установи ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» 8 вересня 2021 року на адресу ТУ ДБР в м. Мелітополі було направлено заяву ОСОБА_1 від 6 вересня 2021 року.

Із змісту вказаної заяви ОСОБА_1 від 6 вересня 2021 року вбачається, що останній просив притягнути за фактом покривання злочинів до кримінальної відповідальності слідчого ТУ ДБР ОСОБА_2 .

З відповіді начальника Першого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополі П. Орешина від 24 вересня 2021 року за №К-2671/17-01-01-20 вбачається, що підстав для внесення відповідних відомостей за заявою ОСОБА_1 від 6 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено (а.с. 2-3).

Висновки суду першої інстанції з приводу того, що заява ОСОБА_1 від 6 вересня 2021 року не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факт вчинення таких правопорушень особою, зазначеною у скарзі є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

Так, із змісту заяви ОСОБА_1 від 6 вересня 2021 року випливає, що вона взагалі не містить навіть короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення слідчим ТУ ДБР у м. Мелітополі Тибієм В.В. кримінального правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 також не вказав достатніх обставин, які б підтверджували наявність ознак кримінального правопорушення в діях слідчого Тибія В.В.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_1 від 6 вересня 2021 року не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 лютого 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

В.Я. Рассуждай С.В. Дадашева О.С. Гончар