Справа № 301/1969/21
У Х В А Л А
"29" липня 2021 р. м. Іршава

Слідча суддя Іршавського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю дізнавача ОСОБА_3 , власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню, що внесене 29 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

29 липня 2021 року дізнавач СД відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчої судді Іршавського районного суду з клопотанням про накладення арешту на майно.
Клопотання мотивовано тим, що 28 липня 2021 року в чергову частину ВП №1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшла заява від ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_1 про те, що 28 липня 2021 року біля 17.00 години мешканець с. Малий Раковець ОСОБА_4 самовільно, всупереч установленому законом порядку вчиняє незаконні дії розрухлення землі на земельній ділянці, яка оспорюється її батьком ОСОБА_9 , на яку останній має державний акт на право власності.
29 липня 2021 року дані відомості внесено до ЄРДР за №0000239 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.
В ході проведення огляду місця події 29 липня 2021 року в урочищі «Пітомник» в с. Малий Раковець, з письмової згоди ОСОБА_4 було виявлено факт зняття верхнього шару ґрунту на земельній ділянці довжиною 20 метрів, шириною 3,4 м та виявлено транспортні засоби марки «Камаз», державний номерний знак « НОМЕР_1 », порожній, екскаватор колісний «LIEBHERR-900», державний номерний знак « НОМЕР_2 », які вилучено та які залишились на місці огляду під охороною наряду поліції із-за неможливості їх транспортування без залучення спеціалізованої техніки на майданчик тимчасового утримання автомобілів ВП №1 Хустського РУП ГУ ГП в Закарпатській області.
Постановою дізнавача ОСОБА_3 від 29.07.2021 року вилучені транспортні засоби визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_8 показала, що її батько ОСОБА_9 в 2002 році отримав у власність земельну ділянку як земельний пай, про що йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ЗК №001474 від 10.10.2002 року. У 2021 році в процесі розробки батьком матеріалів технічної документації ним було встановлено, що на його земельну ділянку накладається земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0173, що належить ОСОБА_4 , а саме: частина земельної ділянки площею 0,25 га в урочищі «Гуща Буковецька» і про те, що ОСОБА_4 виготовив технічну документацію на вказану земельну ділянку йому не було відомо, а тому на даний час триває спір в цивільному порядку, а також є зареєстровані матеріали в правоохоронних органах, де відомості внесено до ЄРДР і триває досудове розслідування. Так, 28.07.2021 року біля 17 години, коли вона знаходилася вдома, почула зі сторони спірної земельної ділянки шум техніки і пішла подивитись. Прибувши на місце вона побачила екскаватор, який знімав верхній шар ґрунту та розширював земельну ділянку, а також автомобіль марки «Камаз», там же був присутній і ОСОБА_4 . При розмові із ОСОБА_4 , щоб останні припинили самовільні дії, так як триває спір, до апеляційного суду подано апеляцію на ухвалу Іршавського районного суду про відмову у забороні здійснювати будь-які дії на спірній земельній ділянці та рішення не прийнято, останній відмовився це робити сказавши, що він є власником і буде робити те, що йому заманеться.
Із зібраних матеріалів наразі встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , спірну земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0173 на підставі договору купівлі-продажу продав сину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому за адресою: за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначене у клопотанні майно, а саме транспортні засоби марки «Камаз-43105», державний номерний знак « НОМЕР_1 », екскаватор колісний «LIEBHERR-900», державний номерний знак « НОМЕР_2 », є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою виключення можливості втрати слідів злочину, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані транспортні засоби.
У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України для збереження речових доказів, а також у подальшому для проведення експертних досліджень та слідчих дій, постала необхідність у накладенні арешту.
У судовому засіданні дізнавач ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити з мотивів та підстав, наведених у клопотанні.
Користувач майна ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що син проводив роботу з благоустрою на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності. Автомашина марки «Камаз», яка перебуває в його користуванні, була припаркована земельній ділянці та за допомогою цього транспортного засобу ніякі дії не проводилися. Просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки підстав у накладенні арешту на транспортний засіб не має.
Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, вважав, що підстав у накладенні арешту на транспортні засоби не має. ОСОБА_10 , інтереси якого він також представляє, на власній земельній ділянці проводив роботи з благоустрою. ОСОБА_11 ніякого відношення до вказаної земельної ділянки не має. У нього є державний акт на землю, однак доказів, що земельна ділянка, що вказана в державному акті, розташована саме на місці, де проводилися роботи ОСОБА_10 , не має.
Власник майна ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання та пояснив, що є власником екскаватора та виконував роботи по благоустрою земельної ділянки на прохання власника земельної ділянки. Про те що земельна ділянка є предметом спору не знав.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, вважаю, що таке задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 7 частини другої статті 131 КПК України).
Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною другою цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Кримінальне провадження №0000239 від 29.07.2021 року внесено до ЄРДР за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України.
Подане клопотання не містить правової кваліфікації даного кримінального правопорушення.
Відомості до ЄРДР внесено по заяві ОСОБА_8 від 28.07.2021 року (а.с.6-7) про те, що 28 липня 2021 року біля 17.00 години мешканець с. Малий Раковець ОСОБА_4 та його син ОСОБА_10 самовільно, всупереч установленому законом порядку вчиняє незаконні дії розрухлення землі на земельній ділянці, яка оспорюється її батьком ОСОБА_9 , на яку останній має державний акт на право власності.
29 липня 2021 року було проведено огляд місця події - в урочищі «Пітомник» в с. Малий Раковець, з письмової згоди ОСОБА_4 , в ході якого було виявлено факт зняття верхнього шару ґрунту на земельній ділянці довжиною 20 метрів, шириною 3,4 м. Також виявлено транспортні засоби марки «Камаз», державний номерний знак « НОМЕР_1 », екскаватор колісний «LIEBHERR-900», державний номерний знак « НОМЕР_2 », які зостались на місці огляду під охороною наряду поліції із-за неможливості їх транспортування без залучення спеціалізованої техніки на майданчик тимчасового утримання автомобілів ВП №1 Хустського РУП ГУ ГП в Закарпатській області.
Постановою дізнавача ОСОБА_3 від 29.07.2021 року вилучені транспортні засоби визнано речовими доказами по кримінальному провадженню.
ОСОБА_8 в ході допиту в якості свідка показала, що її батько ОСОБА_9 в 2002 році отримав у власність земельну ділянку як земельний пай, про що йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-ЗК №001474 від 10.10.2002 року. У 2021 році в процесі розробки батьком матеріалів технічної документації ним було встановлено, що на його земельну ділянку накладається земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0173, що належить ОСОБА_4 , а саме: частина земельної ділянки площею 0,25 га в урочищі «Гуща Буковецька» і про те, що ОСОБА_4 виготовив технічну документацію на вказану земельну ділянку йому не було відомо, а тому на даний час триває спір в цивільному порядку, а також є зареєстровані матеріали в правоохоронних органах, де відомості внесено до ЄРДР і триває досудове розслідування. 28.07.2021 року біля 17 години, коли вона знаходилася вдома, почула зі сторони спірної земельної ділянки шум техніки і пішла подивитись. Прибувши на місце вона побачила екскаватор, який знімав верхній шар ґрунту та розширював земельну ділянку, а також автомобіль марки «Камаз», там же був присутній і ОСОБА_4 . При розмові із ОСОБА_4 , щоб останні припинили самовільні дії, так як триває спір, до апеляційного суду подано апеляцію на ухвалу Іршавського районного суду про відмову у забороні здійснювати будь-які дії на спірній земельній ділянці та рішення не прийнято, останній відмовився це робити сказавши, що він є власником і буде робити те, що йому заманеться.
До клопотання приєднано копію Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЗК №001474 від 10.10.2002 року, площею 0,25 га, яка належить ОСОБА_9 , а також копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК040487 від 07.07.2004 року, площею 0,4040 га з кадастровим номером :02:001:0173, яка належить ОСОБА_4
ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0173 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.04.2021 року продав ОСОБА_10 .
При цьому доказів, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0.25 га, яка згідно Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЗК №001474 від 10.10.2002 року належить ОСОБА_9 та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4040 га з кадастровим номером :02:001:0173, яка згідно Державного актуна право власності на земельну ділянку серії ЗК040487 від 07.07.2004 року належить ОСОБА_4 , є однією і тією ж земельною ділянкою матеріали клопотання не містять.
Стверджуючи про накладення земельних ділянок, що належать ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , клопотання не містить відомостей ні про місце накладення, ні про площу накладення.
Дізнавач ОСОБА_3 просить накласти арешт на транспортні засоби марки «Камаз-43105», державний номерний знак « НОМЕР_1 », екскаватор колісний «LIEBHERR-900», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».
Необхідність накладення арешту мотивовано тим, що зазначені транспортні засоби є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, зазначеним в ст.98 КПК України, тому даний захід забезпечення кримінального провадження необхідний для збереження речових доказів.
За ст.356 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Об`єктом даного кримінального правопорушення є встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування. З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення за ст.356 КК України характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.
Відповідно до частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дізнавачем не доведено, що транспортні засоби марки «Камаз-43105», державний номерний знак « НОМЕР_1 », та екскаватор колісний «LIEBHERR-900», державний номерний знак « НОМЕР_2 », є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, є речовими доказами та мають ознаки, визначені ст. 98 КПК України. Тобто, у клопотанні не наведено об`єктивних підстав відповідності вказаного рухомого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У клопотанні про арешт майна не вказано, що зазначені транспортні засоби є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі є предметом, який був об`єктом кримінально-протиправних дій, грошима, цінностями чи іншими речами, набутими кримінально протиправним шляхом, або отримано особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, у клопотанні не наведено об`єктивних підстав відповідності вказаного нерухомого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
Дізнавачем ОСОБА_3 в розумінні ст.132 КПК України не надано достатніх та належних доказів тих обставин, на які він посилався у клопотанні про арешт майна, зокрема щодо необхідності збереження речового доказу.
Не надано слідчому судді і доказів того, що проти власників вилученого майна порушено кримінальне провадження.
Згідно із частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 173 КПК України).
Дізнавачем не надано доказів, які відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України, дають правові підстави для застосування арешту майна.
Враховуючи наведене вважаю, що клопотання дізнавача не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України,

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Хустського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню, що внесене 29 липня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст.356 КК України, про накладення арешту на майно - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідча суддя : ОСОБА_1