ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 664/3119/18 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/510/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.407 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора - ОСОБА_6

Адвоката - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсон в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000088 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30.03.2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 28 травня 2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу невмотивованою та такою, що прийнята з порушенням вимог КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практик ЄСПЛ. Крім того, апелянт зазначає, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 проводився за участю апелянта в режимі відеоконференції, при цьому після виходу суду до нарадчої кімнати відеоконференція була взагалі припинена та під час оголошення ухвали адвокат не брав подальшої участі та не чув оголошення тексту ухвали, а копію оскаржуваної ухвали він отримав на електронну пошту лише 13.04.2021 року, апеляційну скаргу ж подано 14.04.2021 року, тому вважає строк на оскарження був пропущений з поважних причин. Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Цюрупинського районного судуХерсонської області від 30 березня 2021 року, дану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 та задовольнити клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого певних обов`язків.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що прокурором не наведено будь-яких обставин, які б вказували на наявність ризиків, що обумовлюють необхідність продовження такого запобіжного заходу, а також на ті обставини, що зменшують ці ризики. Крім того, судом взагалі не було розглянуто клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, і суд не надав жодної оцінки доводам сторони захисту. Також, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_8 не ухилявся від явки до суду на судові засіданні, так як належним чином не повідомлявся про час та місце розгляду справи, те, що обвинувачений має постійне місце проживання, дружину та двох малолітніх дітей, за якими потрібен догляд та утримання.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката, який підтримав апеляційні вимоги та просив задовольнити їх, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Так як, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 проводився за участю апелянта в режимі відеоконференції, при цьому після виходу суду до нарадчої кімнати відеоконференція була взагалі припинена та під час оголошення ухвали адвокат не брав подальшої участі та не чув оголошення тексту ухвали, а копію оскаржуваної ухвали він отримав на електронну пошту лише 13.04.2021 року, апеляційну скаргу ж подав 14.04.2021 року, то можна вважати, що строк на оскарження пропущено з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Колегія суддів звертає увагу на дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і знову обвинувачується в у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, в період відбування іспитового строку за попереднім вироком, крім того, у зв`язку з неявкою обвинуваченого в раніше призначені судові засідання останній був оголошений в розшук з правом затримання обвинуваченого та 03.02.2021 року був затриманий співробітниками поліції та доставлений до Цюрупинського районного суду, де останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а тому, на думку колегії суддів, з урахуванням вищевикладеного є загроза переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим та незаконного впливу на понятих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а отже, дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, який це заперечує, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження адвоката про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відмову в продовженні строку запобіжного заходу, є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги адвоката про невмотивованість ухвали, являються голослівними та спростовуються матеріалами провадження.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції взагалі не розглянув клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт, і не надав жодної оцінки доводам сторони захисту, не можуть бути предметом апеляційного розгляду, так як клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, заявлене під час розгляду кримінального провадження в суді по суті, не підлягає апеляційному оскарженню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката про відмову в продовженні строку запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30.03.2021 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Цюрупинського районного суду Херсонської області від 30 березня 2021 року відносно ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою на строк до 28.05.2021 року включно - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4