Справа № 452/2555/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1342/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2019 року у кримінальну провадженні про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбора Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 ,за ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Калинівка Масалменівського району Азербайджанської Республіки, проживає за адресою АДРЕСА_2 ,за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Самбора Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_3 ,за ч.3 ст. 185, ч.3ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Самбора Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_4 ,за ч.3 ст. 185 КК України

з участю прокурора ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

встановила:

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2019 року засуджено:

ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць, призначеного за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2017 року за ч.1 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

Початок строку відбування ОСОБА_6 покарання постановлено обчислювати з 25 січня 2018 року.

ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі.

На підставі до ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно якого ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020,00 грн., постановлено виконувати самостійно та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 постановлено обчислювати з моменту взяття їх під варту у порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , які раніше вчиняли злочини, передбачені ст. 185 КК України, та ОСОБА_7 14 серпня 2017 року о 22 год. за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли на огороджену з тильної сторони територію колишньої військової частини по АДРЕСА_5 , а саме у приміщення, що перебуває в комунальній власності Самбірської міської ради Львівської області, звідки таємно викрали чотири металеві радіатори опалення загальною вартістю 2 142,24 грн. та металеву муфту, яка є металобрухтом вагою 35 кг, вартістю 157 грн. 50 коп. і таким способом заволоділи майном Самбірської міської ради на суму 2 299,74 грн., тобто ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище, а саме злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_10 , який раніше вчиняв злочин, передбачений ст. 185 КК України, 11 січня 2018 року о 19 год. неподалік залізничного вокзалу по вул. Завокзальній, 1 у м. Самборі Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, підбіг ззаду до ОСОБА_15 , який йшов повз колію, штовхнув його на землю, після чого відкрито викрав з кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Номі», вартістю 200 грн., в якому був поміщено пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 грн., чим спричинив ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 225 грн., тобто вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_10 12 січня 2018 року о 01 год. 45 хв., перебуваючи в приміщенні залізничного вокзалу по вул. Завокзальній, 1 у м. Самборі Львівської області, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за допомогою мобільного телефону, який перед тим викрав у ОСОБА_15 , із банкомату АТ «Ощадбанк», розміщеного у даному приміщенні, повторно таємно викрав гроші в сумі 1 000 грн. із банківської картки АТ «Ощадбанку», що належали потерпілому ОСОБА_15 . Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 із банкомату АТ «Ощадбанк», що знаходиться на вул. Івана Франка у м. Самборі Львівської області, 12 січня 2018 року о 01 год. 56 хв. у такий самий спосіб із банківської картки АТ «Ощадбанк», яка належала ОСОБА_15 , таємно викрав гроші в сумі 2 700 грн., всього грошові кошти на загальну суму 3 700 грн., тобто скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_7 24 лютого 2018 року о 16 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, зайшов на територію на АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_16 , де із підсобного приміщення зірвав навісний замок, проник туди, звідки таємно викрав п`ять шин до автомобіля, а саме: марки «Goodyear Invicta GA» розміром 225/75 R15, вартістю 675 грн.; «Brigdgestone desert dveler», розміром 225/75 R, вартістю 675 грн.; одну шину марки «Winter Contact», розміром 185/65 R 14, вартістю 135 грн.; одну шину марки «Firestone 900» розміром 195/65 R 14, вартістю 180 грн. та одну шину марки «Remingtone Radial Sogrety» розміром 225/70 R15, вартістю 450 грн. на загальною вартістю 2 115,00 грн., після чого виніс їх за межі території та намагався повантажити у свій автомобіль марки ВАЗ 2109, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений ОСОБА_17 та втік з місця вчинення злочину, тобто скоїв закінчений замах, а саме, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у сховище, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_10 , який раніше вчиняв злочин, передбачений ст. 185 КК України, 8 червня 2018 року о 17 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через огорожу проник на територію подвір`я житлового будинку на АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_18 , звідки таємно викрав металеву газову плиту, дві частини металевої бляхи, металеве відро, металевий підтримувач карнизу, дві частини металевої труби, металевий умивальник, до якого закріплена труба загальною вагою 66 кг, які переніс до смітника поблизу ринку по вул. Торговій у м. Самборі Львівської області, чим спричинив потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду на суму 316,80 грн., тобто скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням у сховище, чим вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати в частині визнання його винним за ч.3 ст. 185 КК України та закрити кримінальне провадження. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок є незаконним, необґрунтованим; висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду. 14 серпня 2017 року він зустрівся у м. Самборі із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_19 вони пішли через парк, вийшли на вул. Річну та на узбіччі дороги біля сміттєвих контейнерів побачили батареї для опалення, які вирішили забрати, щоб здати на металобрухт. Після чого викликали таксі, коли таксі під`їхало почали завантажувати батареї в машину, однак в цей час підійшли працівники поліції та затримали їх. На територію колишньої військової частини, що на АДРЕСА_5 , вони не заходили, зокрема у приміщення, що перебуває в комунальній власності Самбірської міської ради. В судовому засіданні не було досліджено жодного доказу, який би вказав, що вони заходили на територію колишньої військової частини або брали будь що з приміщення. На досудовому слідстві не проводився огляд місця події; в судовому засіданні не було досліджено документів, які б вказували, що радіатори опалення належать чи перебувають на балансі Самбірської міської ради. Він не вчиняв вказаного злочину, просить його виправдати, кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу та події кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим та виправдати. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи:вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінально процесуального закону; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення. Відсутні докази проникнення ними на територію колишнього Дрогобицького державного педагогічного університету. Вхід не територію є вільним і не обмеженим, там проводяться заходи такі як концерти, ярмарки. Обвинувачення його у вчиненні злочинів за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України є безпідставним. При призначенні покарання судом не враховано, що ним сплачено штраф у розмірі 1020 грн. за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області, та те, що прокурор просив призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, однак судом призначено покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 виправдати. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок суду є незаконним з підстав невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. ОСОБА_6 свою вину не визнав, в судовому засіданні пояснив, що металеві радіаториопалення та муфта знаходились біля сміттєвих баків. Разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викликали таксі та завантажували радіатор до машини і в цей час були затриманні працівниками поліції. Вони не ховались від сторонніх осіб, не намагались втекти від працівників поліції, як таксисту так і працівникам поліції пояснили, що радіатори лежали як викинуті. Представник потерпілого в судовому засіданні засвідчив, що металеві радіатори знаходились не на території колишньої військової часини по АДРЕСА_5 , а саме в середині цього приміщення, що перебуває у комунальній власності самбірської міської ради. Судом не з`ясовано, а стороною обвинувачення не надано жодного доказу способу викрадення радіаторів з приміщення колишньої військової частини. У вироку не вказано, в яке сам сховище було проникнення. Фактичних даних про проникнення її підзахисного в середину приміщення колишньої військової частини не має. «Огороджена з тильної сторони територія колишньої військової частини» це площа в АДРЕСА_2 , де систематично проводяться масові розважально-відпочинкові заходи. А огорожа з тильною сторони це декілька залізобетонних блоків, що відгороджують площу від смітників. З протоколу огляд місця події вбачається, що радіатори знаходились біля смітників, і не на площі, а на АДРЕСА_6 . Огляду місця події ні самого приміщення, ні «огородженої з тильної з тильної сторони території колишньої військової частини» в матеріалах справи немає. Суд помилково не взяв до уваги покази ОСОБА_6 про відсутність у нього умислу крадіжки. В суді не здобуто доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити йому менш суворе покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При призначенні покарання судом в порядку ч.5 ст. 72 КК України не зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 25 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні повалення волі. Просить застосувати ч.5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VII.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким пом`якшити міру покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: вирок суду є надто суворим не враховано позицій потерпілих та особи засудженого. Вина ОСОБА_10 у викраденні металевих радіаторів опалення з приміщення колишньої військової частини не доведена, оскільки не встановлено слідством та судом, що він проникав у дане приміщення, немає жодних доказів про вчинення даного злочину. Щодо викрадення вчиненого ним у ОСОБА_15 він визнав вину і щиро кається, потерпілому повність відшкодував матеріальну шкоду. Не доведено вини ОСОБА_10 у вчинені ним крадіжки з господарства ОСОБА_18 , так як металеві предмети були за межами будинку. ОСОБА_10 сприяв слідству у розкритті злочину, вибачився перед потерпілим, відшкодував шкоду, потерпілий ОСОБА_15 пробачив йому та не бажає суворої міри покарання.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , а також потерпілі будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилися.

Відповідно до ч.4ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, згідно положень ч.ч.2, 3, 4 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, зазначеним вимогам вказане судове рішення не відповідає.

Висновок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,а саме скоєння 12 серпня 2018 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки) у потерпілого ОСОБА_15 , вчиненого повторно, а саме злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтується на зібраних у справі доказах, через що такі досліджувалися в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників процесу не оскаржується.

Доводи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та недоведеність факту вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме епізоду вчинення обвинуваченими 14 серпня 2017 року таємного викрадення чотирьох металевих радіаторів опалення загальною вартістю 2 142,24 грн. та металевої муфти, яка є металобрухтом вагою 35 кг, вартістю 157 грн. 50 коп. і таким способом заволодіння майном Самбірської міської ради на суму 2 299,74 грн., тобто вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище, то такі є безпідставними, оскільки вони спростовуються рядом доказів, які визнані судом достовірними і належними.

Зокрема, незважаючи на те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 своєї вини у вчиненому не визнали, їхня винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а також доказами, здобутими під час розгляду даного кримінального провадження в суді.

Так, згідно з наданими в суді першої інстанції показаннями представника потерпілого ОСОБА_20 вбачається, що приміщення по АДРЕСА_5 , яке раніше орендував університет, перебуває у комунальній власності Самбірської міської ради. 15 серпня 2017 року йому стало відомо, що невідомі особи в ніч на 15 серпня 2017 року проникли у вказане приміщення, звідки викрали чавунні батареї опалення, про що ним було подано заяву до поліції. Наступного дня, після вчинення крадіжки, він із завідуючим господарством оглянули це приміщення і встановили недостачу 18 батарей опалення.

Як вбачається з витягу з ЄДРДР, 14 серпня 2017 року до Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_21 , 1990 року народження, жителя АДРЕСА_6 , про те, що невідомі особи виносять металолом із колишнього приміщення університету що на АДРЕСА_5 . Під час виїзду на місце події було встановлено, що даними особами є ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_22 (том 1 а. с. 181).

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_21 показав, що він проживає на АДРЕСА_6 і 14 серпня 2019 року, ввечері, він зі своїм братом ОСОБА_21 повертався додому, та коли йшли по вулиці Річній, то позаду приміщення колишнього «Університету» він побачив як четверо осіб із території «Університету» через бетонну огорожу перекидають металеві батареї, а саме двоє подавали їх з території цього закладу, а двоє їх приймали зі сторони вулиці Річної. Після того, як вони їх перекинули, двоє осіб перескочили через огорожу на вул. Річну та накрили ці батареї плахтою і пішли геть по вул. Річній. Тоді він, ОСОБА_23 , зателефонував в поліцію і через деякий час приїхали працівники поліції. На час приїзду працівників поліції на цьому місці вже стояв автомобіль марки «Фольксваген», у який ці особи завантажували викрадені батареї.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні місцевого суду показав, що він працює таксистом і увечері 14 серпня 2017 року до нього зателефонував ОСОБА_24 та попросив відвезти до нього додому батареї, які йому хтось дав, а також сказав приїхати на вул. Річну у м. Самборі. Коли він, ОСОБА_25 , під`їхав на вул. Річну і побачив ті батареї, то зрозумів, що вони викрадені, почав з ОСОБА_24 вести бесіду, що не повезе ті батареї, але хлопці, які були з ОСОБА_24 , в той час завантажували батареї в його, ОСОБА_26 , автомобіль. Під час цих подій надійшли працівники поліції зі сторони ТЦ «Літо», їх було двоє, потім підійшов третій.

Згідно з наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_27 вбачається, що 14 серпня 2017 року він із ОСОБА_28 були в групі швидкого реагування та патрулювали місто і йому на планшет надійшло повідомлення про крадіжку батарей із приміщення колишнього університету. Вони залишили автомобіль біля шлагбауму, пішли на місце події, і коли обійшли загорожу та вийшли на вул. Річну, то побачили мікроавтобус та чотирьох осіб і водій автомобіля. В автомобіль вони грузили батареї. Вони, працівники поліції, наказали їм не залишати місце події та пояснити, що вони там роблять, але ніхто нічого не міг пояснити. Підійшов громадянин, який бачив як вчинялася крадіжка, і який викликав поліцію. Далі приїхала оперативна група, яка це все фіксувала. Він, ОСОБА_29 , участі у цих процесуальних діях не приймав.

Свідок ОСОБА_28 показав, що 14 серпня 2017 року він із ОСОБА_27 чергував в групі швидкого реагування, увечері надійшло повідомлення про крадіжку із приміщення колишнього університету. Вони відреагували та приїхали на площу Івана Франка, однак там нікого не було. Тоді вони зателефонували до заявника і той повідомив, що подія відбувалася зі сторони вулиці Річної, вони поїхали туди. Після прибуття на місце події він побачив там п`ятеро осіб, деяких із них він, ОСОБА_30 , знав, зокрема ОСОБА_31 та ОСОБА_24 , так як раніше вони притягувалися до кримінальної відповідальності. Одна батарея була вже в автомобілі, а одна ще лежала на землі.

Крім вищенаведених доказів вина обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України стверджується рядом письмових доказів по справі, а саме:протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2017 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_21 за сукупністю ознак зовнішнього вигляду впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 14 серпня 2017 року вчиняла крадіжку батарей із приміщення колишнього університету (том 1 а. с. 193-194); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 серпня 2017 року з якоговбачається, що свідок ОСОБА_21 за сукупністю ознак зовнішнього вигляду також впізнав ОСОБА_10 , як особу, яка 14 серпня 2017 року викрадала батареї із приміщення колишнього університету (том 1 а. с. 195-196); протоколом огляду місця події від 14 серпня 2017 року, з якоговбачається, що під час огляду ділянки території по АДРЕСА_6 , а саме під бетонною огорожею білого кольору знаходяться чавунні батареї в кількості чотирьох штук, дві з яких по сім ребер, одна дев`ять ребер та одна одинадцять ребер, біля даних батарей знаходиться одна металева муфта квадратної форми покрита корозією (том 1 а. с. 182-183); висновком експерта від 9 січня 2019 року № 9/706 відповідно до якого ринкова вартість представлених на дослідження об`єктів: радіатора опалення металевого № 1 на 7 секцій, радіатора опалення металевого № 2 на 11 секцій, радіатора опалення металевого № 3 на 9 секцій, радіатора опалення металевого № 4 на 7 секцій, станом на 17 серпня 2017 року становила 2 142,24 грн. (том 2 а. с. 149-153); протоколом огляду місця події та довідки, виданої ТОВ «Компанія Дністер»,згідно з яким вага металобрухту - металевої муфти становила 35 кг, ціна одного кілограма металобрухту - 4,50 грн. (том 1 а. с. 189-191, 192); актом приймання-передачі об`єкту, актом обстеження технічного стану нежитлової будівлі, листування та рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради з яких вбачається, що нежитлова будівля по вул. Івана Франка, 2 у м. Самборі Львівської області належала до фондів військового містечка № 20, на підставі рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 22.10.1998 № 555 вона була передана в оренду Дрогобицькому державному педагогічному університету та 27.04.2012 повернута з оренди і її балансоутримувачем є ЖЕК № 2. У приміщеннях встановлені батареї опалювання (том 2 а. с. 8-9, 10-12, 13, 14, 15, 16).

Наведені показання свідків, протоколи процесуальних дій з додатками, висновок експерта, судом першої інстанції вірно оцінені за правилами ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку.

Доводи апеляційних скарг про незаконність, необґрунтованість вироку та недоведеність вчинення обвинуваченими викрадення за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище чотирьох металевих радіаторів опалення та металевої муфти, і таким способом заволодіння майном Самбірської міської ради є безпідставними.

Доводи апеляційних скарг про незаконність, необґрунтованість вироку про недоведеність вчинення обвинуваченими таємного викрадення (крадіжки) за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище чотирьох металевих радіаторів опалення та металевої муфти, і таким способом заволодіння майном Самбірської міської ради та недоведеність умислу обвинувачених на крадіжку та необхідність розцінювати заволодіння вказаним майном, а самечотирьома металевими радіаторами опалення та металевою муфтою, як привласнення знахідки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, є безпідставними, оскільки на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 337 ЦК України особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу. Особа, якій передана знахідка, набуває прав та обов`язків особи, яка знайшла загублену річ.

Проте обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вважаючи, що знайдені біля сміттєвих контейнерів чотири металеві радіатори опалення та металева муфтає знахідкою не вчинили жодних із вищезазначених дій.

Таким чином, аналіз наведених вище доказів, дає всі підстави дійти висновку щодо доведеності в судовому засіданні винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та такі дії обвинувачених правильно кваліфіковані судом першої інстанції, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд апеляційної інстанції оцінює доводи апеляційних скаргв частині недоведеності вини та умислу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у крадіжці металевих батарей опалення із приміщення по АДРЕСА_5 , що перебуває в комунальній власності Самбірської міської ради, яку було вчинено 14 серпня 2017 року, як спосіб уникнення обвинуваченими від кримінальної відповідальності за вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у крадіжці майна потерпілого ОСОБА_18 металобрухту із подвір`я житлового будинку по АДРЕСА_2 , за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, є обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана належна об`єктивна оцінка.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.3 ст.185 КК України, а саме вчиненні 08 червня 2018 року таємного викрадення металевої газової плити, двох частин металевої бляхи, металевого відра, металевого підтримувача карнизу, двох частин металевої труби, металевого умивальника, до якого закріплена труба загальною вагою 66 кг, які ОСОБА_10 переніс до смітника поблизу ринку по вул. Торговій у м. Самборі Львівської області, за обставин, викладених у вироку, його винуватість підтверджується зібраними як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду кримінального провадження доказами, зокрема: заявою ОСОБА_18 , з якої вбачається, що 8 червня 2018 року він повідомив про викрадення 8 червня 2018 року о 17 год. 20 хв. невідомими особами із його будинку по АДРЕСА_2 умивальнику, газової плити та іншого металобрухту (том 2 а.с. 200);протоколом огляду місця події від 8 червня 2018 року, з якого вбачається, що на тротуарі біля сміттєвих контейнерів позаду будинку АДРЕСА_2 знаходиться предмет, подібний на газову плиту білого кольору, частина зігнутої металевої бляхи, пошкоджена корозією, дві частини металевих труб, металеве відро, металевий предмет, подібний на підтримувач карнизу та металевий умивальник, до якого кріпиться труба. На відстані 90 см від вказаного умивальника, на проїжджій частині, знаходиться автомобіль марки «Ауді А8» чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 . За вказаним смітником пролягає канава, за якою протягнута загорожа, якою обнесена територія подвір`я будинку АДРЕСА_7 . У загорожі напроти смітника наявний отвір розмірами 80см х 90 см. У будинку та господарських будівлях розкидані старі речі (том 2 а.с. 201-204, 205-209); протоколу проведення слідчого експерименту від 26 червня 2018 року, вілповідно до якого ОСОБА_10 показав, що він проходив біля сміттєвих контейнерів по АДРЕСА_7 металеві речі, які вирішив викрасти, тоді він переліз через отвір в огорожі на територію та виніс вказані у протоколі огляду місця події речі до смітників, після чого зупинив автомобіль, з водієм якого домовився, щоб він дані речі той відвіз на металобрухт (том 2 а.с. 210-213); протоколом огляду предметів та довідки, виданої ТОВ «Компанія Дністер», з якого вбачається, що вага металобрухту, який був вилучений 8 червня 2018 року під огляду місця події біля сміттєвих контейнерів позаду будинку АДРЕСА_7 становила 66 кг, ціна одного кілограма металобрухту - 4,80 грн. (том 2 а.с. 214, 218).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відхилення показань обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що на територію подвір`я ОСОБА_18 він не проникав, а металеві предмети були ним знайдені за межами будинку, оскільки такі спростовуються наведеними вище доказами, які є належними та допустимими.

На підтвердження встановлених фактичних обставин щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого чч.3 ст.185 КК України по епізоду потерпілим від якого є ОСОБА_18 , суд першої інстанції обґрунтовано послався на заву потерпілого та письмові докази, надані стороною обвинувачення, які були досліджені судом.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України, а саме увчиненніу закінченого замаху на крадіжку автошин, які належали ОСОБА_16 , за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, є обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана належна об`єктивна оцінка.

Так, по даному епізоду, потерпілою від якого є ОСОБА_32 , незважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 в суді першої інстанції вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України вина обвинуваченого підтверджується підтверджується такими доказами, дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_16 про те, що її чоловік по АДРЕСА_2 має господарську будівлю і тримає там різні речі, у тому числі запасні частини до автомобілів, а на території стоять їх автомобілі. 24 лютого 2019 року їй зателефонував ОСОБА_17 і повідомив, що приїхав додому і побачив на вулиці біля брами автошини, які належать її чоловікові і біля них крутиться якийсь хлопець. Вона зателефонувала до свого чоловіка, який через деякий час повідомив про крадіжку шин і тоді вона поїхала в поліцію та повідомила про вчинену крадіжку. Вказані шини були в гаражі, на гаражі була зірвана колодка; протоколом огляду місця події від 24 лютого 2019 року, з якого вбачається, що під час огляду території по АДРЕСА_2 справа від входу на вказану територію знаходяться в ряд поскладані п`ять автомобільних шин на яких наявні маркування «Good year Invicta GA», 225/75 R15, «Brigdgestone desert dveler», 225/75 R, «Winter Contact», 185/65 R 14, «Firestone 900», 195/65 R 14 та «Remingtone Radial Sogrety», 225/70 R15. На території розташоване приміщення, на вхідних дверях якого зірвано навісний замок. У приміщенні знаходяться автомобільні шини та інші автозапчастини (том 2 а. с. 178- 182); протоколом пред`явлення особи до впізнання від 12 березня 2018 року, відповідного до якого свідок ОСОБА_17 за сукупністю зовнішніх ознак впізнав ОСОБА_7 , як особу, що намагалася вчинити крадіжку шин на АДРЕСА_2 (том 2 а. с. 183-188); висновком експерта № 9/208 від 29 березня 2018 року, з якого вбачається, що ринкова вартість представлених на експертизу автомобільних шин станом на 24 лютого 2018 року становила: автомобільної шини марки «Goodyear Invicta GA», типорозміру 225/75 R15 675 грн.; автомобільної шини «Winter Contact», типорозміру 185/65 R 14 135,00 грн.; автомобільної шини марки «Remingtone Radial Soсіеtу», типорозміру 225/70 R15 450 грн.; автомобільної шини марки «Bridgestone desert dueler», типорозміру 225/75 R 15 675 грн. та автомобільної шини марки «Firestone 900», типорозміру 195/65 R 14 89 Т 180 грн. ( том 2 а. с. 189-196).

Крім цього, свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції показав, що він деколи допомагає ОСОБА_33 , так як він людина похилого віку, та інколи ставить на його подвір`ї свій автомобіль. 24 лютого 2018 року він своїм автомобілем повертався додому, проїхав біля приміщення податкової, і коли став під`їжджати до будинку, то побачив, що із подвір`я ОСОБА_34 через паркан якийсь хлопець перекидає автомобільні шини і сам перескочив через паркан. Він, ОСОБА_35 , підійшов до нього і запитав, що він тут робить, але той з місця події швидко пішов. Коли він, ОСОБА_35 , зранку годував собак, то коліс біля воріт не було, після повернення побачив, що зірвана з гаража колодка і тоді зрозумів, що той хлопець намагався їх викрасти. Зранку, коли він виїжджав із дому, то неподалік будинку стояв автомобіль білого кольору.

Наведеними та дослідженими в судовому засіданні доказами, на які суд покликався у вироку, спростовуються доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про безпідставність його обвинувачення у вчиненні злочинів за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, що є достатнім та необхідним для виправлення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та попередження вчинення ними нових злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що при призначенні покарання судом не враховано, що ним сплачено штраф у розмірі 1020 грн. за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що із долученої до матеріалів справи копії квитанції, на яку покликається обвинувачений ОСОБА_7 вбачається що остання підтверджує оплату заборгованості, однак в призначенні платежу не вказано про сплату штрафу за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно якого ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020,00 грн. Крім цього сума платежу не відповідає розміру штрафу за вказаним вище вироком та матеріали справи не містять даних про те, що покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2018 року обвинуваченим ОСОБА_7 відбуте.

Щодо покликань в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що при призначенні покарання судомв порядку ч.5 ст. 72 КК України не зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 25 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та застосуванні до нього ч.5 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VII, то слід зазначити наступне.

Так, вироком Галицького районного суду м. Львова від 28 травня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць, призначеного за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2017 року за ч.1 ст. 185 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

Початок строку відбування ОСОБА_6 покарання постановлено обчислювати з 25 січня 2018 року.

Відповідно до правового висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17 положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (далі - Закон № 2046-VIII), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Відтак, положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, яка діяла до 21 червня 2017 року можуть бути застосовані лише в межах того самого провадження, по якому судом ухвалено вирок, і не поширюються на випадки застосування судом при ухваленні вироку та призначення покарання за сукупністю вироків (ст. 71 КК України), в частині зарахування строку попереднього ув`язнення за попереднім вироком, незалежно від того, коли по цьому вироку було вчинено злочин, та чи підлягала особа попередньому ув`язненню у цьому провадженні.

Подібний правовий висновок щодо застосування положень ст.ст. 71 та 72 КК України викладено в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 202/2141/15-к (провадження № 51 - 7089 км 18).

З урахуванням наведеного, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність зарахування йому у строк покарання термін його перебування в місцях попереднього ув`язнення з 25 січня 2018 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, незастосування ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ, оскільки злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2017 року він вчинив в період до 20 червня 2017 року, а саме в квітні 2017 року не заслуговують на увагу.

З огляду на те, що запобіжний захід ОСОБА_6 у кримінальному провадженні про обвинувачення його за ч.1 ст.185 КК України не обирався, тобто до нього не застосовувалися заходи попереднього ув`язнення, відтак вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання в порядку ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838- VIII від 26 листопада 2015 року) в період з 25 січня 2018 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, слід залишити без задоволення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 19 квітня 2021 року надіслав на адресу апеляційного суду копію свідоцтва про смерть обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07 квітня 2021 року, виданого Самбірським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно із ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Враховуючи те, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_8 помер і за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 не встановлено реабілітуючих обставин стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно з п.5 ч.1 ст. 284 та ст. 417 КПК України колегія суддів дійшла висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України підлягає закриттю, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2019 року відносно ОСОБА_8 скасуванню.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційні доводи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 про невідповідність вироку вимогам закону, а висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про неповноту судового слідства й істотні порушення вимог кримінального процесуального закону колегія судді вважає безпідставними й до уваги не бере.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2019 року відносно ОСОБА_8 , скасувати.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України закрити на підставі п. 5 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із його смертю.

В решті вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2019 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді