Справа № 308/3667/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1179/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року у місті Львові.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу із доповненнями прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на ухвалу підготовчого судового засідання Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою підготовчого судового засіданняУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 18.03.2016р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Цією ж ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 18.03.2016 р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.111 КК України ( в редакції Закону № 1689 VII від 07.10.2014 року) повернуто прокурору прокуратури Закарпатської області для усунення порушень вимог КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що стороною обвинувачення суду не надано жодного підтвердження про те, що ОСОБА_7 повідомлений про розпочате відносно нього кримінальне провадження, а також підтвердження, що обвинуваченому було вручено підозру та обвинувальний акт, чи останній заявив про небажання реагувати на такі виклики чи повідомлення органу досудового розслідування.
Захисник залучений до участі у справі з порушенням вимог ст.ст. 48, 49, 52, 297-3 КПК України. Обвинувальний акт не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в ньому текстуально співпадає з формулюванням обвинувачення, що свідчить про те, що слідчий і прокурор не виклали або взагалі не встановили всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, що обмежує розуміння стороною захисту фактичних обставин кримінального правопорушення, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду, передбачені ст.ст. 42 і 56 цього Кодексу, унеможливлюють правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження. В обвинувальному акті не вказано, форма вини, мотив і мета кримінальних правопорушень; за яких обставин ОСОБА_7 та ОСОБА_9 змовились, як розподілили між собою ролі, у який спосіб ОСОБА_7 підшукав громадян України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; також інші, з числа зазначених у ст. 91 КПК України, фактичні обставини, які, мають значення для кримінального провадження.

На вказану ухвалу суду прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із доповненнями, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та повернути обвинувальний акт та клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження до суду першої інстанції для розгляду по суті на стадію підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Покликається, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 зазначено усі необхідні і передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України відомості, у тому числі і виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зазначає, що в обвинувальному акті належним чином викладені і обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема форму вини, спрямованість умислу та мотив злочину. Висновки суду першої інстанції про те, що слідчим, прокурором не встановлені обставини вчинення ОСОБА_7 злочинів є безпідставними. Зазначає, що у підготовчому судовому засіданні не досліджуються докази у кримінальному провадженні, не дається їм оцінка, оскільки це здійснюється на стадії судового розгляду. Суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання у порушення вимог ст. 314 КПК України досліджував фактичні обставини кримінального правопорушення, дав їм оцінку, чим вийшов за межі вимог чинного законодавства. Вважає надуманими і посилання суду першої інстанції про те, що орган досудового розслідування неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність щодо ОСОБА_7 та виконання завдань кримінального провадження, оскільки вказані обставини також могли бути перевірені судом лише під час судового розгляду. В апеляційній скарзі прокурор вказує, що у порушення вимог ст.ст. 2, 314, 370 КПК України суд першої інстанції призначив підготовче судове засідання на 23.05.2017р. у той час коли автоматизований розподіл справи було проведено у день надходження обвинувального акту до суду - 13.04.2017р.

Крім цього, прокурор вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження. Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування та прокурором не подано доказів того, що ОСОБА_7 внесено до переліку осіб, яких розшукують. Оскільки ОСОБА_7 ухилився від органу досудового розслідування та суду, постановами вказаного органу від 09.09.2016р. та 14.09.2016р. його оголошено у розшук, і відповідно до повідомлень оперативних підрозділів достовірно встановлено, що ОСОБА_7 після свого виїзду 10.10.2014р. за межі території України, на територію держави не повертався. Крім цього, у ході проведення оперативних заходів встановлено, що ОСОБА_7 обізнаний про те, що він розшукується УСБУ в Закарпатській області за вчинення ним злочинів проти держави, у зв`язку із чим переховується на території РФ. Також ОСОБА_7 був обізнаний про оголошення йому підозри, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , який є батьком обвинуваченого, і якому було вручено повідомлення про підозру на ім`я ОСОБА_7 . Кожне повідомлення про підозру вручалось як захиснику ОСОБА_13 так і батьку підозрюваного. Крім того, не погоджується із твердженням суду першої інстанції про порушення права на захист обвинуваченого, з тих підстав, що слідчим самостійно, через центр з надання безоплатної правової допомоги, було залучено захисника для захисту інтересів ОСОБА_7 . При цьому, суд першої інстанції, за відсутності даних про те, що обвинувачений самостійно не залучить захисника до участі у справі, сам ухвалив 19.04.2018р. рішення про доручення та призначення обвинуваченому захисника через відповідний центр з надання безоплатної правової допомоги. Також, зазначає, що під час здійснення спеціального досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 в порядку ст. 297-5 КПК України повістка про виклик надсилалась за останнім місцем проживання, була опублікована у відповідному засобу масової інформації та опублікована на офіційному сайті СБУ. Проте, судом першої інстанції повісти про виклик ОСОБА_7 у засобах масової інформації та офіційному сайті суду не опубліковувались.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримала подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Захисник вимоги апеляційної скарги заперечила та просила ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, виступи присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала не відповідає наведеній нормі закону.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000017 від 18.03.2016р. про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону № 1689 VII від 07.10.2014 року), вимогам ст. 291 КПК України.

Як встановлено п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

На переконання колегії суддів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000017 від 18.03.2016р. про обвинувачення ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить усі відомості встановлені згаданою нормою закону.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у цьому обвинувальному акті
викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Твердження суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт є неконкретним, у ньому відсутнє чітке і конкретне формулювання обвинувачення із зазначенням необхідних відомостей, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, ознаки суб`єктивної сторони злочину та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, є необґрунтованим та спростовується наведеним в обвинувальному акті.

Колегія судів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання у порушення вимог ст. 314 КПК України досліджував фактичні обставини кримінального правопорушення, дав їм оцінку, чим вийшов за межі вимог, встановлених ст. 314 КПК України.

Крім цього, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції провів підготовче судове засідання, у якому було прийнято рішення про повернення обвинувального акта, за відсутності обвинуваченого.

При цьому, суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні, мотивувавши таку відмову тим, що стороною обвинувачення не надано жодного підтвердження про те, що ОСОБА_7 повідомлений про розпочате відносно нього кримінальне провадження, а також підтвердження, що обвинуваченому було вручено підозру та обвинувальний акт, чи останній заявив про небажання реагувати на такі виклики чи повідомлення органу досудового розслідування.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання прокурора, поза увагою суду першої інстанції залишились наступні обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Порядок судового розгляду регламентовано Главою 28 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 323 (Глава 28) КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальні правопорушення входять до переліку, встановленому у частині другій статті 297-1 КПК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_14 від 14.09.2016р. підозрюваного ОСОБА_7 у межах даного кримінального провадження оголошено у міждержавний розшук (а.с. 105-106).

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.03.2017р. надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 18.03.2016 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.111 КК України.
Тобто, ще під час досудового розслідування слідчим суддею було встановлено наявність обставин, передбачених ст.ст.297-1, 297-4 КПК України, зокрема і те, що підозрюваний ОСОБА_7 умисно переховується від слідства та суду на території іноземної держави (Російської Федерації) з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним кримінальні правопорушення, тобто є обізнаним про розпочате кримінальне провадження.

На переконання колегії суддів, наведені обставини не перестали існувати і на даний час.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, та вважає, що судом першої інстанції, при ухваленні оскаржуваної ухвали допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу підготовчого судового засідання Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2019 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити у даному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу із доповненнями прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 задоволити.
Ухвалу підготовчого судового засідання Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.110, ч.1 ст.111 КК України (в редакції Закону № 1689 VII від 07.10.2014 року) про відмову у задоволенні клопотання прокурора про здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального судового провадження та повернення обвинувального акта скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: