ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002517 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого на шахті «Благодатна» прохідником, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 272 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сичівка Христиновського району Черкаської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, неодруженого, працюючого прохідником на шахті «Героїв Космосу», проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 272 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Уємське Приморського району Архангельської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, який знаходиться в цивільному шлюбі, та маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працюючого на шахті «Благодатна», прохідником, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 272 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією підземних робіт строком на три роки.
ОСОБА_10 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією підземних робіт строком на два роки.
ОСОБА_11 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією підземних робіт строком на два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожному окремо, рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Цивільний позов ОСОБА_14 - залишено без розгляду. Речові докази по справі відсутні. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 з 14 червня 2010 року, ОСОБА_10 з 14 червня 2010 року та ОСОБА_11 з 14 червня 2010 року станом на 22 травня 2013 року працювали кожен на посаді прохідників дільниці ПР-4 шахти «Благодатна» ПСП «Шахтоуправління імені «Героїв Космосу», де виконували роботи пов`язані з підвищеною небезпекою, та в своїй діяльності повинні керуватися Законом України «Про охорону праці», Гірничим Законом України, Правилами безпеки у вугільних шахтах, які затверджені наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 22 березня 2010 № 62, Інструкцією №4 з охорони праці, безпечного виконання робіт і поведінки у шахті прохідника, яка затверджена наказом генерального директора ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» №688 від 27 листопада 2011 року, тобто, були особами, які зобов`язані дотримуватись правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.
22 травня 2013 року в першу зміну о 06 год. 40 хв. ланці робітників дільниці підготовчих робіт №4 шахти «Благодатна» ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», у складі 13 чоловік, під керівництвом ОСОБА_9 , який фактично виконував функції бригадира, начальником дільниці підготовчих робіт № 4 ОСОБА_15 був виданий наряд на виконання планово-попереджувальних робіт та робіт по забезпеченню просування вибою 143 збірного штреку.
На початку зміни, цього ж дня о 07 год. 45 хв. на заїзді виробки за запобіжним бар`єром №1 знаходилася одна вагонетка УВГ-3,3 завантажена відрізками СВП-22, призначеними для запланованого монтажу приводу ДКНУ на ПК-1, партія порожніх вагонеток ВДК-2,5 в кількості 5-ти штук, замість 3-х, передбачених технологічним паспортом, знаходилася за запобіжним бар`єром №2 (ПК2+11м) нижче вентиляційного гезенку на головному конвеєрному штреку пласта СІ, який фактично використовується для розвантаження вагонеток ВДК-2,5.
Приблизно о 09 год. 30 хв., на заїзд виробки була поставлена одна вагонетка УВГ-3,3 завантажена сіткою-затяжкою та дерев`яною затяжкою. Прохідник (бригадир) ОСОБА_9 та машиніст підземних установок ОСОБА_16 розвантажили профілі СВП-22 на ПК-1, після чого бригадиром прохідників ОСОБА_9 було прийняте рішення підійняти порожню вагонетку УВГ-3,3 та вагонетку УВГ-3,3 з сіткою-затяжкою у вибій виробки для того, щоб розвантажити сітку-затяжку та використати 2 порожніх вагонетки УВГ-3,3 для завантаження в них гірничої маси після зачистки виробки.
Так, бригадир прохідників ОСОБА_9 , діючи із злочинною самовпевненістю, порушуючи нормативні вимоги щодо безпечного проведення робіт з підвищеною небезпекою, за допомогою відрізків ланцюга зчепив склад з 5-ти вагонеток ВДК-2,5 та 2-х вагонеток УВГ- 3,3, після чого, продовжуючи свої злочинні самовпевнені дії, на задню зчіпку останньою вагонетки УВГ-3,3 навісив запобіжну вилку, виготовлену з загостреного відрізку профілю СВП-22 та вертлюга від вагонної зчіпки ВТ-70, при цьому стандартна запобіжна вилка була закріплена до борту останньої вагонетки ВДК-2,5.
Після зчеплення складу з 5-ти вагонеток ВДК-2,5 та 2-х вагонеток УВГ-3,3 з лебідкою ЛВ-25, під керуванням прохідника (з правом керування лебідкою) ОСОБА_11 , склад був піднятий у вибій (запобіжний бар`єр №4 на ПК-22-Ім після підйому складу був опущений). Після розвантаження матеріалів на ґрунт виробки та зачистки гірничої маси в вагонетки УВГ-3,3, при виконанні робіт з опробування комбайну КСП-33, 2 вагонетки УВГ-3,3, які знаходилися наприкінці партії, були завантажені гірничою масою (одна вагонетка була повністю завантажена, друга наполовину). Перед спуском вагонеток на нижній приймально-відправний майданчик, 22 травня 2013 року о 13 год. 10 хв., виникла необхідність зупинити склад в районі ПК-21 та завантажити в нього відвідні блоки, призначені для підтримки холостової вітки канату надґрунтової дороги, для чого прохідники ОСОБА_11 та ОСОБА_10 підняли запобіжний бар`єр №4 та ОСОБА_10 , керуючи лебідкою ЛВ-25, опустив склад на 30 м. Донизу. Прохідник ОСОБА_11 в місці зупинки складу встановив гальмові башмаки під задню колісну пару останньої вагонетки та завантажив відвідні блоки.
В цей час, приблизно о 13 год. 20 хв., ОСОБА_9 , пересуваючись від вибою у напрямку прийомно-відправного майданчика, діючи самовпевнено, умисно, усвідомлюючи протиправність та небезпеку своїх дії, вважаючи на те, що він виконав зчеплення вагонів із різнотипними зчепленнями, передбачаючи можливість суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, та порушуючи нормативні вимоги правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, відкрив запобіжний бар`єр № 3 на ПК-4+10м. та направився далі в сторону заїзду виробки для очікування прибуття складу на нижній приймально-відправний майданчик.
Прохідник дільниці ОСОБА_10 , діючи самовпевнено, усвідомлюючи протиправність та небезпеку своїх дії, незважаючи на те, що зчеплення проведено між різнотипними вагонами і за допомогою нештатного зчеплення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушуючи нормативні вимоги правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, продовжував керувати лебідкою ЛВ-25, до якої було причеплено склад з 5-ти вагонеток ВДК-2,5 та 2-х вагонеток УВГ-3,3, хоча достовірно знав щодо дозволеної кількості вагонеток при доставці вантажів у вибій 143 збірного штреку та заборони зчеплення різнотипних вагонеток за допомогою нештатного зчеплення, а також те, що роботи з доставки вантажів повинні виконуватися при закритих запобіжних бар`єрах № 3 і № 4 та не допускати знаходження робітників у небезпечній зоні при виконанні робіт.
Прохідник дільниці ОСОБА_11 , діючи самовпевнено, усвідомлюючи протиправність та небезпеку своїх дії, незважаючи на те, що зчеплення проведено між різнотипними вагонами і за допомогою нештатного зчеплення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушуючи нормативні вимоги правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, керував лебідкою ЛВ-25, до якої було причеплено склад з 5-ти вагонеток ВДК- 2,5 та 2-х вагонеток УВГ-3,3, хоча достовірно знав щодо дозволеної кількості вагонеток при доставці вантажів у вибій 143 збірного штреку та заборони зчеплення різнотипних вагонеток за допомогою нештатного зчеплення, а також те, що роботи з доставки вантажів повинні виконуватися при закритих запобіжних бар`єрах №3 і № 4 та не допускати знаходження робітників у небезпечній зоні при виконанні робіт.
22 травня 2013 року, приблизно о 13 год. 35 хв., відбулося розчеплення складу з п`яти вагонеток ВДК-2,5 та двох вагонеток УВГ-3,3 в місці зчеплення нештатним зчепленням вагонеток ВДК-2,5 та УВГ-3,3, яким керував прохідник дільниці ПР-4 шахти «Благодатна» ПСП «Шахтоуправління імені «Героїв Космосу» ОСОБА_10 за допомогою лебідки ЛВ-25, в результаті чого 2 вагонетки УВГ- 3,3 почали некерований рух від вибою вниз по виробці. Під час некерованого руху вагонетки, проїхавши повз ОСОБА_9 , електрослюсаря ОСОБА_17 та прохідника ОСОБА_18 , збили запобіжний бар`єр № 2, встановлений нижче спускного гезенку на ПК2+11 м., проїхали запобіжний бар`єр № НОМЕР_1 , який знаходиться вище гезенку - ПК4+10м. та був раніше відкритий ОСОБА_9 , та рухаючись по інерції зійшли з рейкової колії та перекинулись на бік на закругленні рейкової колії ПК-1-ПК-0 на прилеглій виробці головного відкаточного штреку пласта СІ, де знаходились електрослюсарі підземні ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . В результаті чого, ОСОБА_19 отримав тілесні ушкодження:
- зовнішні: забійна рана та садна виличної та акулової області зліва, синець навколо правого ока, обширна рана на грудній клітині та передній черевній стінці з дефектами м`яких тканин, евентрація (випадіння) внутрішніх органів з плевральних та черевної порожнини, травматична ампутація лівої верхньої кінцівки на рівні плеча, множинні переломи кісток тазу, лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини стегна, верхньої та нижньої третини лівої гомілки та в області гомілково-ступеневого суглобу зліва;
- внутрішні: крововиливи в м`які покрови голови в скронево-тім`яній області зліва, крововиливи під м`яку мозкову оболонку в скроневих долях лівої та правої півкулі, вогнища забоїв речовини головного мозку в скроневих долях лівої та правої півкуль. Лінійний перелом чешу скроневої кістки зліва, який розповсюджується на дах лівої глазниці. Множинні прямі та не прямі переломи ребер по всім анатомічним лініям, двосторонній гемоторакс, гемоперитоніум, евентрація (випадіння) органокомплекса з плевральних та черевної порожнин з обривом від органокомплексу шиї на рівні 4-6 шийних хребців. Крововиливи біля кореня легень, біля кореня брижейки, розрив правої нирки, правої долі печінки. Тілесні пошкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота та кінцівок, яка супроводжувалась переломом кісток склепіння га основи черепу, забоєм головного мозку, множинними двосторонніми переломами ребер, двостороннім гемотораксом, розривом правої нирки, правої долі печінки, крововиливами біля кореня легень та брижейки, переломами кісток тазу, множинними переломами кісток лівої кінцівки, травматичною ампутацією лівої верхньої кінцівки, які ускладнились травматичним шоком, оцінюються як тяжкі тілесні пошкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, та як такі, що призвели до смерті потерпілого ОСОБА_19 .
В свою чергу, в результаті перекидання вагонеток УВГ-3,3 ОСОБА_20 отримав тілесні ушкодження зовнішні:
- забійні рани в лобній області у центрі, садно в лобній області зліва, на правому крилі носа, на підборідді справа, забійні рани на підборідді та на нижній щелепі зліва, обширна гематома у виличній області справа, садна на передній черевній стінці, розрив мошонки, садна та гематоми лівого стегна та гомілки, закритий перелом середньої третини лівого стегна та відкритий перелом середньої третини мало та великогомілкових кісток лівої гомілки;
-внутрішні: крововиливи у м`які покрови голови в лобній області в проекції вищевказаних ран та саден, перелом 6-9 ребер справа по передньопаховинній лінії, правосторонній гемоторакс, розрив верхнього полосу правої нирки, гемопериторіум, перелом кісток тазу (розрив лонного зчленування та перелом гілки сідаліщної кістки та нижньої гілки лобкової кістки праворуч).
Тілесні пошкодження у вигляді сумісної тупої травми грудної клітини, живота, яка супроводжувалась переломом ребер, гемотораксом, розривом правої нирки, переломом кісток тазу та лівої нижньої кінцівки, які ускладнились травматичним шоком, оцінюються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, та як такі, що призвели до смерті потерпілого ОСОБА_20 .
У наявності причинний зв`язок між неналежним виконанням обвинуваченими ОСОБА_9 ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 їхніх професійних обов`язків з заподіяною шкодою ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , що призвело до їх смерті.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в частині призначеного їм за ч. 2 ст. 272 КК України покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченим за ч. 2 ст. 272 КК України показання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією підземних робіт строком на 3 роки кожному.
В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що при призначенні покарання обвинуваченим судом першої інстанції не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин і передбачає покарання до 8 років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання строком на 3 роки. Також, судом, на думку, прокурора не враховано характер злочину та наслідки його вчинення, які призвели до загибелі двох людей, що істотно підвищує небезпеку вчиненого обвинуваченими злочину, як і не враховано думку потерпілої ОСОБА_14 , яка наполягала на призначенні обвинуваченим суворого покарання.
Окрім того, судом не було враховано те, що в ході судового провадження обвинувачені свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнали, не розкаялись у вчиненому, заподіяну шкоду не відшкодували.
Вказане, на думку прокурора, свідчить про призначення покарання, яке через свою м`якість не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особам обвинувачених та обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. ст. 409, 414, 420, 421 КПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового в частині призначеного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покарання.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 272 КК України скасувати та закрити стосовно нього кримінальне провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 посилається на те, що вирок суду першої інстанції ґрунтується лише на припущеннях, оскільки на судовому та досудовому розслідуванні не було встановлено достатніх, належних та допустимих доказів у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим було істотно порушено норми процесуального права, які в своїй сукупності завадили суду першої інстанції ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення у кримінальному провадженні. Захисник посилається на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст. ст. 410, 411, 412, 370, 91, 94, 84, 86, 22 КПК України.
Захисник зазначає, що будь-яких умов судове рішення не може бути визнано таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо судом не перевірені та не спростовані доводи на захист обвинуваченого та не усунуті сумніви в його винуватості, які могли вплинути на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення виду покарання. Разом з тим, суд першої інстанції у вироку послався на наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази, перерахувавши їх та взагалі не надавши оцінки таким доказами, не зазначив докладних мотивів, чому суд приймає саме їх до уваги.
Суд першої інстанції, визнаючи недопустимим доказом протокол огляду місця групового нещасного випадку з електрослюсарями ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 22 травня 2013 року, вказав, що останній був складений не слідчим і отриманий не згідно із нормами КПК України, оскільки огляд проводили працівники шахтоуправління та є похідним та отриманим за результатом дослідження трупів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 та не взяв до уваги те, що на підставі вказаного документу були складені інші документи, а саме: акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (аварії), що стався 22 травня 2013 року на ВСП «Шахтоуправління імені «Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля Додаток 3 До Порядку Форма Н-5; протокол №3 від 04 червня 2013 року; висновок №1696-13 судової гірничо-технічної експертизи; висновок №6075-15 комісійної судової експертизи з дослідження причин та наслідків надзвичайних подій в гірничій промисловості і в підземних умовах, які суд поклав в основу вироку як докази, визнавши їх належними та допустимими, у зв`язку з чим дійшов висновку про винуватість обвинувачених, допустив протиріччя у висновках при наявності очевидних суперечностей, не мотивувавши оцінку кожного доказу у поєднання з іншими доказами.
Крім цього, судом при ухвалені вироку не прийнято до уваги покази обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про те, що з урахуванням розташування місць роботи та знаходження членів комісії на своїх робочих місцях об`єктивно не можливо було зібрати комісію станом на 14.30 год. 22 травня 2013 року, спуститися у шахту та скласти протокол та надрукувати його у шахті за допомогою технічних засобів, те що відомча комісія зі спеціального розслідування до шахти взагалі не спускалася, а протокол від 22 травня 2013 року складений зі слів працівників шахти, що викликає у сторону захисту сумніви у неупередженості та компетентності осіб, які склали цей протокол.
Також, захисник зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволені клопотань захисту про витребування документів на підтвердження спуску комісії до шахти та в частині допиту членів комісії про обставини складання протоколу огляду від 22 травня 2013 року.
Стороною обвинувачення суду не надано жодного належного, допустимого, достатнього доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, які б чітко вказували на ОСОБА_10 , як на особу, яка скоїла кримінальне правопорушення.
Також, захисник зазначає в своїй скарзі, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення (слідчим, прокурором) не проведено огляд місця події, не вилучено та не визнано речовими доказами нештатне зчеплення, запобіжну вилку, яка знаходилася на останній вагонетці УВГ-3,3, не оглянуто запобіжні бар`єри №3 та №4, не вилучено ланцюг, не оглянуто лебідку ЛВ-2 та всі вагони, не підтверджено кількість вагонів УВГ-3,3 на момент аварії, слідчий експеримент з ОСОБА_10 та іншими не проводився, що свідчить про те, що обвинувачення ОСОБА_10 ґрунтується лише на припущеннях сторони обвинувачення.
Окрім того, захисник звертає увагу, що стороною обвинувачення належними та допустимими доказами не встановлено та не підтверджено: хто саме приймав рішення і давав вказівку зчіпляти вагони з перевищенням їх кількості нестандартною зчіпкою; хто саме складав склад з п`яти вагонеток ВДК-2,5 та двох вагонеток УВГ-3,3 з нештатним зчепленням вагонеток ВДК-2,5 та УВГ-3,3; хто підіймав їх на верхній приймально-відправний майданчик; хто керував лебідкою ЛВ-25, коли вагонетки УВГ- 3,3 почали некерований рух від вибою вниз по виробці; хто відкривав запобіжні бар`єри; хто прибирав «гальмівні башмаки», чи рухалися вагонетки ВДК-2,5 не керовано від вибою вниз по виробці тощо.
Судом не усунено протиріччя в частині одночасного керування лебідкою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що є не можливо з технічних причин, не встановлено місце де дійсно відбулося роз`єднання вагонів. Не підтверджено те, що ОСОБА_10 особисто зчіпляв вагони, що він був зобов`язаний оглядати склад вагонеток і перевіряти їх технічний стан.
Поміж іншого, захист вказує на те, що жоден з допитаних у судовому засіданні свідків обвинувачення не підтвердив, що саме ОСОБА_10 має відношення до зчеплення вагонів, що саме він керував лебідкою ЛВ-25 в момент настання нещасного випадку, а його дії не відповідали правилам безпеки при виконанні робіт з підвищеною небезпекою.
В своїй скарзі захисник ОСОБА_10 посилається і на наявність процесуальних порушень на стадії досудового розслідування, зокрема, на те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні затверджений неуповноваженою особою прокурором, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження, будь-яких процесуальних документів щодо визначення ОСОБА_21 прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, керівником органу прокуратури не виносилося, що свідчить про те, що він не мав права підписувати обвинувальний акт від 06 листопада 2013 року. Походження копії постанови від 16 жовтня 2013 року про групу прокурорів та призначення прокурора ОСОБА_21 процесуальним керівником у зазначеному кримінальному провадження (не завіреної належним чином) наданої прокурором суду взагалі невідоме. Оригінал постанови від 16 жовтня 2013 року взагалі відсутній. Захисник зазначає, що всього прокурором суду було надано три ксерокопії постанови, а чому суд долучив лише одну, невідомо.

Поміж іншого, сторона захисту не погоджується із наявними в матеріалах кримінального провадження висновками судових експертів та вважає, що їх проведено без дотримання відповідної процесуальної процедури передбаченої чинним законодавством України. Так, захист вказує на те, що стороною обвинувачення не надано суду доказів того, що ОСОБА_22 , вказаний у висновку судової гірничотехнічної експертизи від №1696-13 від 27 вересня 2013 року, як судовий експерт, володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями та має право, відповідно до Закону України «Про судову експертизу», на проведення судової гірничотехнічної експертизи. Копії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта ОСОБА_22 , що надає йому право на проведення судової гірничо-технічної експертизи суду не надано. Таким чином, на думку захисника ОСОБА_23 , судова гірничотехнічної експертиза від №1696-13 від 27 вересня 2013 року, за суб`єктом її проведення є незаконною, а висновок судової гірничо-технічної експертизи від №1696-13 від 27 вересня 2013 року є недопустимим доказом.

Крім цього, стороною обвинувачення не надано суду доказів того, що ОСОБА_24 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , вказані у висновку комісійної судової експертизи з дослідження причин та наслідків надзвичайних подій в гірничій промисловості і в підземних умовах №6075-15 від 25 квітня 2016 року, як судові експерти, володіють науковими технічними або іншими спеціальними знаннями та мають право, відповідно до Закону України «Про судову експертизу», на проведення комісійної судової експертизи з дослідження причин та наслідків надзвичайних подій в гірничій промисловості і в підземних умовах. Копії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта ОСОБА_26 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , що надає їм право на проведення комісійної судової експертизи з дослідження причин та наслідків надзвичайних суду не надано.

Таким чином, на думку захисника, є всі підстави стверджувати, що висновки експертів складений не повноважними особами, а тому такі висновки є недопустимими доказами.

Також, захисник звертає увагу на те, що в постанові слідчого про призначення відповідної експертизи по вказаному провадженню не має попередження експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України.

Водночас, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2015 року призначена комісійна судова експертизи з дослідження причин та наслідків надзвичайних подій в гірничій промисловості і в підземних умовах, при цьому обвинуваченому ОСОБА_23 не роз`яснено та не забезпечено його право на захист (п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20, ч. 1 ст. 2, п. 2. ч. З, ч. 5 ст. 42 КПК).

Крім цього, захист ставить під сумнів методики, застосовані при проведенні вищезазначених експертиз, а також заявляю, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що данні методики перевірені на предмет їх допуску для застосування при проведенні експертизи згідно Реєстру методик проведення судових експертиз, доступного на офіційному сайті Мінюсту, без чого висновок експерта є недопустимим доказом.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку із недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Так, обвинувачений зазначає, що суд в своєму вироку посилається на покази свідків: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , однак пояснення вказаних свідків не підтверджують висновок суду першої інстанції з приводу виконання саме ним дій щодо прийняття рішення підняти порожню вагонетку УВГ-3.3 та вагонетку УВГ-3.3 з сіткою затяжкою у вибій виробки для того, щоб розвантажити сітку-затяжку та використати 2 порожніх вагонетки УВГ-3.3 для завантаження в них гірничої маси після зачистки виробки; зчепити за допомогою відрізку ланцюга складу з 5-ти вагонеток ВДК-2.5 та 2-х вагонеток УВГ- 3.3, після чого навісити запобіжну вилки, виготовленої з загостреного профілю СВП-22 та вертлюга від вагонної зчіпки вт-70; відкрити запобіжний бар`єр №3 на ПК-4+10м.

Свідок ОСОБА_27 взагалі не надав суду пояснень з приводу зчіпки вагонів та відкриття бар`єрів, що на момент загибелі підлеглих він взагалі перебував у відпустці, з внутрішніми документами з приводу нещасного випадку не знайомився. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_28 пояснив суду, що не володіє інформацією, хто виконував зчіпку вагонів, хто відкривав запобіжні бар`єри. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_40 пояснив суду, що не бачив, хто виконував зчіпку вагонів, а про відкриття запобіжних бар`єрів взагалі не надавав пояснень, він лише зазначив, що з іншим машиністом вони відчіпляли два вагони, не зазначивши, де саме. Про нещасний випадок дізнався взагалі після зміни. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143- му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_30 взагалі не надавав суду пояснень з приводу зчіпки вагонів та відкриття бар`єрів. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_31 пояснив суду, що не бачив, хто відкрив запобіжний бар`єр, хто виконував зчіпку вагонів. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_32 пояснив суду, що не знає, хто відкрив запобіжний бар`єр, хто виконував зчіпку вагонів. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_33 пояснив суду, що не знає, хто відкрив запобіжний бар`єр, хто виконував зчіпку вагонів. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_34 пояснив суду, що не знає, хто відкрив запобіжний бар`єр, хто виконував зчіпку вагонів. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив, безпосередньо учасником події він не був. Якщо було порушення, то відповідальна та людина, яка з`єднувала вагони.
Свідок ОСОБА_35 взагалі не надавав суду пояснень з приводу зчіпки вагонів та відкриття бар`єрів. Хто з`єднував вагони він не знає. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_36 зазначив суду, що у той день взагалі на роботі не був, дізнався про випадок наступного дня.

Свідок ОСОБА_37 пояснив суду, розвозив матеріали на заїзд 143 штреку. Про аварію дізнався близько 13.00 год., про зчіпку вагонів та відкриття запобіжних бар`єрів взагалі не надавав пояснень.

Свідок ОСОБА_38 про зчіпку вагонів та про відкриття запобіжних бар`єрів взагалі не надавав пояснень. Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив.

Свідок ОСОБА_39 : Про вказівки ОСОБА_9 , як бригадира, та про його присутність та дії на 143-му збірному штреку цей свідок суду нічого не зазначив. Хто відкрив запобіжний бар`єр, хто виконував зчіпку вагонів цей свідок не пояснила.

Тобто, жоден із свідків не вказав на обвинуваченого ОСОБА_9 чи на будь-яку іншу особу, яка прийняла рішення підняти порожню вагонетку УВГ-3.3 та вагонетку УВГ-3.3 з сіткою затяжкою у вибій виробки для того, щоб розвантажити сітку-затяжку та використати 2 порожніх вагонетки УВГ-3.3 для завантаження в них гірничої маси після зачистки виробки; зчепила за допомогою відрізку ланцюга складу з 5-ти вагонеток ВДК-2.5 та 2-х вагонеток УВГ-3.3, після чого навісила запобіжну вилки, виготовленої з загостреного профілю СВП-22 та вертлюга від вагонної зчіпки вт-70; відкрила запобіжного бар`єру №3 на ШС-4+10м.

Хто зчіпляв вагони з перевищенням кількості нестандартною зчіпкою, хто підіймав їх на верхній приймально-відправний майданчик, хто відкривав бар`єри, хто давав вказівку це робити мені не відомо. ОСОБА_9 зазначає, що якби він знав про такі порушення, то незалежно від статусу бригадира відразу б прийняв відповідні заходи.

Обвинувачений зазначає, що після початку робіт він зі свідком ОСОБА_41 згідно наряду взагалі відправився на нижчий штрек.

Свідок ОСОБА_42 (гірничий майстер, який за наявними в матеріалах справи функціональними обов`язками) не попереджав ОСОБА_9 , що він, як майстер гірник ділянки, покидатиме або ні 143 збірний штрек. Згідно пунктів 7,8,14,30,36,37,38 розділу 5.2.2 Паспорта на доставку вантажів при проведенні 143 збірного штреку, затвердженого адміністрацією виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління ІМ. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», саме ОСОБА_42 повинен був постійно контролювати виконання роботи з доставки вантажу, як відповідальна особа. Обвинувачений зазначає, що ОСОБА_42 судом не допитаний не зважаючи на клопотання учасників судового розгляду, його безпосередня відповідальність підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження примірником посадової інструкції гірничого майстра.
Обвинувачений вказує на висновкидвох судових гірничотехнічних експертиз від 13 липня 2013 року та від 25 квітня 2016 року, відповідно до яких зазначено, що гірничий майстер - одноосібний змінний керівник і основний організатор безпеки робіт на дільниці. Таким чином, якби ОСОБА_42 повідомив ОСОБА_9 , що він планує залишити або залишає 143 збірний штрек, то він, як бригадир, після нього залишився б відповідальним, і, як бригадир, продовжив би після нього перебувати і постійно контролювати виконання роботи з доставки вантажу у 143-му штреку. Але цей процес контролювався ОСОБА_43 як гірничим майстром.

ОСОБА_9 вважає, що матеріали спеціального розслідування нещасного випадку, на які суд першої інстанції посилається своєму судовому рішенні не можуть бути беззаперечною підставою визнання його винуватості, тим більше посилання суду на пояснення свідків, бо суд має досліджувати докази безпосередньо, в тому числі допитувати свідків.

Також, не погоджується обвинувачений із наявними висновками судових гірничотехнічних експертиз від 13 липня 2013 року та від 25 квітня 2016 року, відповідно до яких експерт вказує на ОСОБА_9 , як особу, яка прийняла рішення підняти порожню вагонетку УВГ-3.3 та вагонетку УВГ- 3.3 з сіткою затяжкою у вибій виробки для того, щоб розвантажити сітку-затяжку та використати 2 порожніх вагонетки УВГ-3.3 для завантаження в них гірничої маси після зачистки виробки; зчепила за допомогою відрізку ланцюга складу з 5-ти вагонеток ВДК- 2.5 та 2-х вагонеток УВГ-3.3, після чого навісила запобіжну вилки, виготовленої з загостреного профілю СВП-22 та вертлюга від вагонної зчіпки вт-70; відкрила запобіжного бар`єру №3 наГІК-4+10м, оскільки обидві експертизи зроблені без врахування пояснень ОСОБА_9 , наданих в судовому засіданні, а також без врахування пояснень свідків, наданих безпосередньо в судовому засіданні суду.

Так, ОСОБА_9 звертає увагу на те, що експерт ОСОБА_22 при допиті 24 червня 2014 року під час розгляду справи попереднім складом суду під головуванням судді ОСОБА_44 , пояснив суду, що використовував лише матеріали кримінального провадження. Фактично експерти керувались письмовим поясненням обвинуваченого, яке міститься в матеріалах спеціального розслідування нещасного випадку (є в матеріалах кримінального провадження), складеного обвинуваченим на ім`я керівництва виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління ІМ. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що взагалі не передбачено КПК України, а також експертами приймався до уваги протокол огляду місця нещасного випадку, складений комісією з розслідування нещасного випадку, який є складовою частиною матеріалів розслідування нещасного випадку, який, в свою чергу, взагалі не прийнятий судом першої інстанції, як допустимий доказ, про що зазначено у вироку суду.
Наявні в матеріалах кримінального провадженняекспертизи взагалі не встановили, хто саме прийняв рішення підняти порожню вагонетку УВГ-3.3 та вагонетку УВГ-3.3 з сіткою затяжкою у вибій виробки для того, щоб розвантажити сітку-затяжку та використати 2 порожніх вагонетки УВГ-3.3 для завантаження в них гірничої маси після зачистки виробки; зчепив за допомогою відрізку ланцюга складу з 5-ти вагонеток ВДК-2.5 та 2-х вагонеток УВГ-3.3, після чого навісив запобіжну вилки, виготовленої з загостреного профілю СВП-22 та вертлюга від вагонної зчіпки вт-70; відкрив запобіжний бар`єр №3 на ПК-4+10м, а лише встановлюють причинний зв`язок між діями і наслідками, не підтверджуючи, що саме я робив ці дії.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, проти задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 прокурор заперечував.
Захисники обвинувачених та самі обвинувачені в судовому засідання проти наявної апеляційної скарги прокурора заперечували, вважали, що підстави для скасування вироку суду та ухвалення нового із призначенням більш суворого покарання відсутні. Щодо наявних апеляційних скарг захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_9 , то захисник ОСОБА_7 та обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишили їх на розсуд суду.
Захисник ОСОБА_45 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_9 , також підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційний скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що подані учасниками кримінального провадження апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції не були виконані в повному обсязі. Суд першої інстанції в порушення закладених у вказаних нормах закону завдань не провів стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повного та неупередженого судового розгляду, вимог кримінального процесуального законодавства України не дотримався.
Так, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.п. 10, 13, 15 ст. 7 КПК України).
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду по справі №127/4546/16 від 19 грудня 2018 року.
Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених положеннями ч. 2 ст. 272 КК України посилався на ряд наявних в матеріалах кримінального провадження та досліджених в ході судового провадження доказів, а саме: витяг з кримінального провадження від 22 травня 2013 року щодо нещасного випадку при виконанні ремонтних робіт з ОСОБА_46 , ОСОБА_19 на шахті «Благодатна» 22 травня 2013 року за адресою: село Вербки, на дільниці ПР-4143; повідомлення директора ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про нещасний випадок від 22 травня 2013 року; протокол огляду трупа від 22 травня 2013 року, та фотознімками до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, було оглянуто труп ОСОБА_20 ; протокол огляду трупа від 22 травня 2013 року, та фотознімками до нього, відповідно до якого в присутності понятих, за участю спеціаліста, було оглянуто труп ОСОБА_19 ; направлення ОСОБА_20 та ОСОБА_19 на ділянку № ПР4 ШУ ім. Героїв Космосу за спеціальністю електрослюсар; положення про дисциплінарну відповідальність працівників гірничих підприємств; положення про технічну службу ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; копії свідоцтв про смерть у відношенні ОСОБА_20 та ОСОБА_19 ; лікарське свідоцтво про смерть №245 від 23 травня 2013 року у відношенні ОСОБА_20 ; висновок експерта №245 від 23 травня 2013 року; висновок експерта № 246 від 23 травня 2013 року; лікарське свідоцтво про смерть №246 від 23 травня 2013 року у відношенні ОСОБА_19 ; наказ територіального управління госпромнагляду в Донецькій області №578 від 22 травня 2013 року; акт проведення розслідування, що стався 22 травня 2013 року о 13.35 год. на Виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з виявленням обставин, причин нещасного випадку, та їх висновками; акт №5 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом у відношенні ОСОБА_19 ; акт №6 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом у відношенні ОСОБА_20 ; протоколи рішення комісії за спеціальними розслідуваннями №1 від 22 травня 2013 року, №2 від 30 травня 2013 року; пояснювальні записки свідків, які належать до групового нещасному випадку 22 травня 2013 року о 13.35 год.; протоколи №7 та № 4 засідання комісії про перевірці знань за питаннями охорони праці, проведеної з працівниками робітників дільниці ПР4; акти перевірки виробничого об`єкту №021-16/84 від 22 травня 2013 року, №021-16/54А від 27 травня 2013 року, в результаті нещасного випадку у відношенні ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , та розпорядженням директора; постанови про накладення адміністративного стягнення; протокол №3 рішення комісії за спеціальним розслідуванням з причин групового нещасного випадку; розпорядження №2229 від 10 червня 2013 року про заходи, запропоновані комісією за спеціальним розслідуванням групового нещасного випадку; розпорядження №2017 від 27 травня 2013 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премій; посадову інструкцію гірничого майстра дільниці шахтного транспорту №2 «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; інструкцію №5 про охорону труда, затвердженого наказом генерального директора ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; положення про дільницю робіт №4 «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; посадову інструкцію гірничого майстра дільниці №4 «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; положення про технологічну службу «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; посадову інструкцію завідуючого гірничими роботами «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; інструкцію про охорону праці машиніста гірничих машин; інструкції механіка ділянки підготовчих робіт №4, заступника начальника ділянки підготовчих робіт №4, начальника зміни служби охорони труда, начальника зміни служби №2 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; інструкцію №4 по охороні праці проходчика ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; доповідну записку щодо визнання винних в допущенні порушень внаслідок групового нещасного випадку; розпорядження від 22 травня 2013 року щодо позапланової перевірки дотримання вимог нормативно - правових актів з охорони праці та промислової безпеки; правила безпеки в шахтах від 22 березня 2020 року; паспорт проведення та кріплення 143 збірного штреку пласта С; шлях руху робочих до робочого місця при проведенні 143 збірного штреку пл. С1; заходи на проведення 143 збірного штреку пл. С1 в зоні № 404, 403; схему перебування анкерної крепки в 143 збірному штреці пл.. С1 гор. 210м «ДТЕК Павлоградвугілля»; заходи безпечного розгазування 143 збірних штреків; розрахунки витрати повітря для провітрювання 143 збірного штреку пл. С1; паспорт на доставку вантажів 143 збірного штреку; виробничі характеристики на працівників ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»; висновок №6075-15 комісійної судової експертизи з дослідження причин та наслідків надзвичайних подій в гірничій промисловості і в підземних умовах від 25 квітня 2016 року; висновок №1696-13 судової гірничотехнічної експертизи по матеріалам кримінального провадження, складений 27 вересня 2013 року.
Водночас, як було встановлено судом апеляційної інстанції в ході перегляду оскаржуваного учасниками кримінального провадження вироку суду першої інстанції письмові докази, на які суд послався як на досліджені в ході судового провадження, фактично досліджені не були. Тобто, суд першої інстанції їх перелічив у своєму вироку, однак в судових засіданнях їх не досліджував, їхнього змісту не оголошував, що є грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.
Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в ході судового засідання , відповідно до журналу судового засідання від 12 вересня 2016 року 13 вересня 2016 року (том №6 а.с. 93) було оголошено лише зміст одного із висновків експертизи, після чого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 272 КК України. До ухвалення вказаного вироку, жодні інші письмові докази у відповідності до вимог КПК України судом першої інстанції не досліджувались.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2017 року (том №7 а.с. 15 27) вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ч. 2 ст. 272 КК України було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Після надходження справи до суду першої інстанції та призначення нового розгляду, судом в ході судового засідання, в журналі судового засідання (том №8 а.с. 145) від 24 вересня 2019 року з 09 години 41 хвилини до 09 години 42 хвилини стоїть відмітка про дослідження доказів, проте, які саме докази могли бути досліджені судом протягом хвилини, зважаючи на їх значний обсяг, журнал судового засідання відомостей не містить. Більш того, о 09 годині 42 хвилини прокурором було заявлено клопотання про долучення доказів, які суд ухвалив долучити, однак, знову ж таки їх не досліджував.
Відповідно до журналу судового засідання (том №8 а.с. 168) від 30 січня 2020 року, також, вбачається дослідження доказів прокурором з 13 години 20 хвилин до 14 години 00 хвилин. Судом першої інстанції в ході даного судового засідання докази не досліджувались, зміст письмових документів не оголошувався.
Після вказаного судового засідання від 30 січня 2020 року більше письмові докази не досліджувались, і лише в ході судового засідання від 30 червня 2020 року (том №9 а.с. 27 зворотній бік) о 10 годині 19 хвилин судом першої інстанції було поставлено запитання щодо того чи дотримано судом порядок дослідження доказів, на що прокурором було надано відповідь так.
В ході перегляду оскаржуваного вироку судом апеляційної інстанції захисники обвинувачених, також, наголосили на тому, що судом першої інстанції фактично не досліджувались наявні в матеріалах письмові докази, які суд першої інстанції поклав в основу обґрунтування доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, чим порушив право обвинувачених не тільки на захист, а й на повний, всебічний та неупереджений розгляд кримінального провадження.
За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується (ч. 3 ст. 404 КПК України).
Оскільки, про наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази на момент розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було відомо всім учасникам процесу, однак, вказані докази судом першої інстанції досліджено не було, то суд апеляційної інстанції фактично позбавлений можливості досліджувати такі докази самостійно, так як це виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції щодо повторного дослідження лише тих доказів, які були неналежним чином досліджені судом першої інстанції або про які не було відомо на момент розгляду справи в суді першої інстанції. В даному кримінальному провадженні судом взагалі наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази не досліджувались, а нормами КПК України не передбачено дослідження доказів судом апеляційної інстанції, які не були предметом дослідження судом першої і про які достовірно було відомо на момент розгляду кримінального провадження.
Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Тож, на підставі вказаного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 410, 412. 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 2 ст. 272 КК України, ОСОБА_10 , за ч. 2 ст. 272 КК України, ОСОБА_11 , за ч. 2 ст. 272 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4