Справа № 592/9571/21
Провадження № 1-кс/592/4633/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження та нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2021 року до суду надійшла вищевказана скарга, яка мотивована тим, що СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003149, внесеному до ЄРДР від 20.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_2 є потерпілим. 20.07.2021 року представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 , користуючись правами, передбаченими КПК України, звернувся до Окружної прокуратури м. Суми із клопотанням про закриття кримінального провадження №0003149 від 20.07.2016 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. 23.07.2021 року постановою прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_4 . З таким рішенням прокурора скаржник не погоджується, вважає його необґрунтованим, незаконним, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню, а тому просить суд скасувати постанову прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 від 23.07.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження; зобов`язати прокурора розглянути клопотання ОСОБА_2 у порядку, визначеному ст. 220 КПК України, звернувшись до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження №0003149 від 20.07.2016 року за ч. 1 ст. 271 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилом ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеної в Узагальненнях «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому в порядку ст. 220 КПК. З огляду на зазначене, слідчі судді обґрунтовано відмовляють у відкритті провадження, якщо скарга зумовлена прийняттям постанови про відмову у проведенні дій, які не можуть бути віднесені до категорії слідчих (розшукових).

Так, суд заважує, що якщо за результатами розгляду клопотання слідчий, дізнавач, прокурор приймають постанову про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, то така постанова, очевидно, є предметом оскарження відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Пунктом 11 частини 1 статті 303 КПК України передбачено можливість оскарження відмови слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

В той же час, прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 було винесено постанову від 23.07.2021 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, яка не є предметом оскарження в розумінні положень ч. 1 ст. 303 КПК України.

Не заслуговують на увагу і твердження ОСОБА_2 щодо нездійснення прокурором Окружної прокуратури м. Суми процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0003149 інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема, які полягають у незадоволенні клопотання представника потерпілого, адвоката ОСОБА_4 , щодо закриття кримінального провадження.

Згідно вимог ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Відповідно до правової позиції висловленої в Узагальненнях Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК.

Як вбачається із матеріалів скарги, представник потерпілого, адвокат ОСОБА_4 , 20.07.2021 року звернувся до процесуального керівника у кримінальному провадженні №0003149 від 20.07.2016 року, прокурора Окружної прокуратури м. Суми, із клопотанням, в якому ініціював необхідність звернення до суду з питанням про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постановою прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 від 23.07.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_4 , оскільки у кримінальному провадженні тривають слідчі і процесуальні дії, призначено та перебуває на виконанні судова експертиза.

Тобто, клопотання скаржника не залишено без належного процесуального реагування, його розглянуто у визначений КПК України триденний строк за результатом чого прийнято вмотивоване рішення у формі постанови.

Фактично скарга зводиться до непогодження із прийнятим процесуальним рішення прокурора про відсутність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слід зазначити, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора (ч. 1 ст. 36 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Згідно із ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не розглядаються під час досудового розслідування, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , оскільки вона подана на рішення, дію чи бездіяльність прокурора, які не підлягають оскарженню під час досудового розслідування в порядку, визначеному ч. 1 ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження з розгляду скарги ОСОБА_2 на постанову прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження та нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1