Провадження 1-кс/127/7525/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження № 0000330 внесеного до ЄРДР 09.03.2021, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в місті Вінниця, українець, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
25.06.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання заступника начальника СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000330 від 09.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою яка раніше притягувалась до відповідальності за вчинення злочину передбаченого, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вироком Замостянського районного суду міста Вінниця від 03.05.2012, за невстановлених обставин діючи умисно, маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, незаконно придбав пістолет моделі «Форт -17» калібру 9 мм, №б/н, виробництва України та патрони до вказаної зброї, калібру 9*18 в кількості 7(семи) штук, та переніс вказані предмети за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Усвідомлюючи, що вказаний пістолет являється вогнепальною зброєю, а патрони боєвими припасами, а як наслідок розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_4 почав зберігати їх за вищевказаним місцем проживання без передбаченого законом дозволу, що суперечить вимогам, визначеним п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року № 459 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576.

В подальшому у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на збут вогнепальної зброї та бойових припасів, та він, з корисливих мотивів, переслідуючи мету збагачення і отримання матеріальної вигоди, почав шукати покупця на пістолет моделі «Форт -17» калібру 9 мм, №б/н, виробництва Україна та патрони калібру 9*18 мм.

Реалізовуючи зазначений злочинний умисел ОСОБА_4 відшукав покупця особу зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 та домовився із ним про зустріч 17.05.2021, в дворі свого будинку АДРЕСА_1 . Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, зустрівшись із ОСОБА_9 , у вищевказаному місці, збув останньому за 24 000,00 грн., пістолет моделі «Форт -17» калібру 9 мм, №б/н, виробництва Україна, та патрони калібру 9*18, які згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/7389-БЛ від 25.05.2021 являються: пістолет - нарізною вогнепальною зброєю пістолетом моделі «Форт -17» калібру 9 мм, №б/н, виробництва України. Даний пістолет придатний для стрільби та 7 (сім) патронів патронами калібру 9*18 мм (ПМ), призначеними для стрільби пістолетів конструкції Макарова «ПМ» та Стечкіна «АПС». Дані патрони придатні для стрільби.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця та жителя АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який раніше засуджувався:

- 03.05.2012 Замостянським районним судом міста Вінниця засуджений за ч. 1 ст. 263 України до покарання вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України від покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік (судимість погашена),

24.06.2021 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 доводиться наступними матеріалами, які перебувають в кримінальному провадженні:

протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 03.03.2021;

протоколами огляду покупця від 17.05.2021;

висновком експерта №СЕ-19/102-21/7389-БЛ від 25.05.2021;

протоколом про результати проведення НСРД за ст.263КПКУ від 14.06.2021;

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколами огляду покупця від 23.06.2021;

протоколом обшуку житла ОСОБА_4 від 24.06.2021;

протоколом обшуку автомобіля ОСОБА_4 від 23.06.2021;

протоколом затримання в порядку с. 208 КПК України гр. ОСОБА_4 ;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше уже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину (судимість погашена), однак, будь-якого виховного впливу це на нього не справило та на шлях виправлення він не став.

Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує;

п. 2 ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

п. 3 ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як останньому фактично відоме місце їх проживання;

п. 4 ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (утекти з міста Вінниці тощо);

п. 5 ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення (як свідчать матеріали кримінального провадження, так як останній на шлях виправлення останній не став).

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, оскільки вони не забезпечать його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього обов`язків, а також запобігання вчинення дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, під час кримінального провадження.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні та продовження вчиняти злочини, тощо.

Відповідно до частини 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам, керуючись вимогами ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, просив слідчого суддю застосувати запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисники просили слідчого суддю застосувати до підзахисного запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, подали свої заперечення, оскільки ризики не доведені, а підозра необгрунтована.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків по кримінальному провадженню, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 , має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, хворіє та є інвалідом третьої групи, розлучений та має на утриманні малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Проте, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин по якому повідомлено підозру, особу підозрюваного, наявність у нього соціальних зв`язків, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Слідчий суддя, враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, приймає до уваги, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення і характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Приймаючи до уваги вищенаведене, можна виходити з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні, та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тільки на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних зобов`язаний визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому, з огляду на наведені у клопотанні дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, інкримінованого йому органом досудового розслідування. Представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим кодексом.

Разом із тим, вимога органу досудового розслідування, зазначена у клопотанні, про визначення підозрюваному ОСОБА_4 максимального розміру застави є необгрунтованою, оскільки не доведена посиланням на докази. В даному конкретному випадку органом досудового розслідування не було враховано усіх обставин справи, матеріального становища підозрюваного, а також наявності важкої хвороби, що підтверджується медичними документами.

З урахуванням вищенаведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що, з метою надання права підозрюваному ОСОБА_4 на альтернативний вид запобіжного заходу останньому необхідно визначити розмір застави, який буде достатнім для виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника начальника СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 16 години 19 хвилин 21 серпня 2021 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 21 серпня 2021 року.

Визначити ОСОБА_4 , заставу в розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

В іншій частині клопотання слідчого, щодо визначення максимального розміру застави відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя