Справа № 504/1212/19
Номер провадження 1-кп/504/736/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеської області матеріали кримінального провадження №0000117, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, українця за національністю, громадянина України, вдівець, не працюючого, із середньо - спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія електрика автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого
- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.408 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія електрика автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, приблизно о 10 год. 00 хв., 02.02.2016 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто самовільно залишив місце служби розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухилявся від військової служби до 10 год. 00 хв. 26.03.2019 року, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який самовільно залишив розташування вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Суду пояснив, що в 2015 році, його було мобілізовано до Збройних Сил України, він проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 . В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 його було зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду водія електрика автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . 02.02.2016 року він залишив місце несення служби, оскільки у нього на утриманні перебуває матір -пенсіонерка, стан здоров`я якої погіршився, оскільки він єдиний хто може її доглядати він поїхав до дому, не отримавши дозвіл командування частини, провину визнає, висновки для себе зробив.
Судом встановлено, що 30.07.2014 року на підставі Указу Президента України № 607/2014 від 21.07.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 22.07.2014 р. №1595-VII, військовозобов`язаний ОСОБА_4 17.08.2015 року призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та у подальшому направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2015 р. №71 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призвано на посаду водія електрика автомобільного відділення взводу матеріально технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Відтак, з 17.08.2015 р, тобто з моменту видачі солдату ОСОБА_4 мобілізаційного розпорядження та відправлення його до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби. Проте, діючи в порушення вимог ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 10 год. 00 хв. 02.02.2016 року, вчинив дезертирство, залишив місце служби розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжував ухилятися від військової служби до 26.03.2019 року, проводячи свій вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 р. № 1126-VII, на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.408 ч.3 КК України, за ознаками дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, те, що ОСОБА_4 раніше не вчиняв кримінальних правопорушень, позитивно характеризується, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, є можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на останнього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки суд вважає, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст. 349, 371-373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину або проступку) і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1