КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/463/2021 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст.122 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 07 липня 2020 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину за ч.1 ст. 122 КК України і йому призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1(один) рік 6 місяців, поклавши на зобов`язання в період іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Позов прокурора Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури в інтересах КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» залишено без задоволення.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 15 397 грн. 36 коп., моральну шкоду в сумі 30 000 грн.00 коп. та судовий збір в сумі 768,40 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 09.09.2018 близько 19 год. 30 хв., на зупинці громадського транспорту, що знаходиться поблизу домоволодіння № 1 по вул. Польовій в с. Зорин Іванківського р-ну Київської області, в ході спілкування з ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих, особистих, неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком руки в обличчя останньому, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в області тіла зліва між зубами 33,34 і правого суглобового відростка із зміщенням уламків, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, оскаржуваний вирок просить скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд безпідставно визнав щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, оскільки належним чином не навів у своєму рішення мотивів, на яких ґрунтується висновок суду в цій частині.

Звертає увагу, що обвинувачений не визнав своєї вини у вчиненому, жодного разу не попросив вибачення у потерпілого, в ході судового розгляду намагався довести, що саме потерпілий спровокував його на завдання тілесних ушкоджень, за весь період досудового розслідування та судового розгляду не відшкодував жодних витрат потерпілого на лікування.

Перерахування обвинуваченим за 1 день до судового розгляду 7500 грн. в якості відшкодування збитків вважає тактикою захисту з метою ухилення від відповідальності за вчинене.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, однак в подальшому під час судового розгляду потерпілий просив прийняти рішення по апеляційній скарзі на розсуд суду; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечили проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися судом, ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає його відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягнуло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, є правильною, що також не оскаржується.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 судом 1-ї інстанції покарання, то колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги представника потерпілого про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують його покарання, зокрема щире каяття,часткове відшкодування шкоди потерпілому та повне відшкодування шкоди за позовом Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури; відсутність обтяжуючих покарання обставин, та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрати покарання ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України та відповідно до ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк та покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.
Крім того, в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_7 змінив свою позицію щодо апеляційної скарги, зазначивши, що з моменту вчинення ОСОБА_6 злочину пройшло вже понад два роки, і тому просить суд прийняти рішення стосовно апеляційної скарги його представника на власний розсуд.

Враховуючи викладене, а також те, що при перевірці кримінального провадження істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення, а вирок Іванківського районного суду Київської області від 07 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _________________ _________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4