Справа № 569/2583/21
УХВАЛА

17 червня 2021 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
заявника ОСОБА_5
представника заявника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 25.03.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 звернулася зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 25.03.2021 року.
В скарзі зазначає, що 15 грудня 2019 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, в м. Рівне, водій ОСОБА_8 ; керуючи автомобілем Chevrolet Aveo страційний номер НОМЕР_1 , без полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, допустив зіткнення з її автомобілем Seat Toledo реєстраційний номер НОМЕР_2 за кермом автомобіля була ОСОБА_7 .
15 грудня 2019 року дане повідомлення було внесене до Єдиного реєстру судових розслідувань за № 0007597.
30.04.2020 року начальником відділення СВ Рівненського відділу поліції НП в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 винесено постанову про риття вказаного кримінального провадження, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
26.05.2020 року прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вивчивши матеріали досудового розслідування , встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження винесена старшим слідчим СВ Рівненського ВП ГУНП України в Рівненській області винесена незаконно, з порушенням вимог ст. 2, 25, 91, 93, 284 КПК України та підлягає скасуванню. Прокурор постанову начальника відділення СВ Ріненського ВП ГУПН в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 від 30.04.2020 року про закриття кримінального провадження № 0007597 - скасував та надав письмові вказівки.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 11.02.2021 року постанову про закриття кримінального провадження № 0007597 скасовано.
З моменту першого закриття кримінальної справи до моменту закриття кримінальної справи 25.03.2021 року, слідчий не провів жодних слідчих дій. Також слідчий проігнорував письмові вказівки слідчого судді та прокуратури. Тому і вважає, що підстав для закриття справи згідно 219 статті КПК України у слідчого не було. Так як слідство продовжувалося не більше 4.5 місяців, а не рік.
Заявник ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили їх задоволити.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили з приводу задоволення скарги, пояснили, що скарга не обґрунтована та безпідставна. Просили відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали скарги та перевіривши факти, які в ній викладені, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як встановлено в судовому засіданні, що в провадженні начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної Поліції в Рівненській області капітана поліції перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007597 від 15.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
25.03.2021 року начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 , винесена постанова про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007597 від 15.12.2019 року, закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, передбачених ст. 219 КПК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтуванні своєї постанови слідчий зазначив, що згідно з висновком експерта № 985 від 24 грудня 2019 року, п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року № 6, після проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що гр. ОСОБА_9 , отримала в результаті ДТП легкі тілесні ушкодження.
Згідно з висновком експерта № 984 від 24 грудня 2019 року, п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року № 6, після проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що гр. ОСОБА_8 , отримав в результаті ДТП легкі тілесні ушкодження.
Згідно з висновком експерта № 172 від 12 березня 2020 року, п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.95 року № 6, після проведення судово-медичної експертизи, встановлено, що ОСОБА_10 , отримав в результаті ДТП легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_11 №004АТ за результатами судової авто-технічної експертизи обставин дорожньо- транспортної пригоди в дорожній обстановці водій автомобіля Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1,5 (в частині терміну «небезпека для руху»; 2.3; підпунктів б; д; 12.1; 12.3 та 12.4 ПДР України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля Seat Toledo реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_13 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1,5 ( в частині терміну «небезпека для руху»; 2.3 підпунктів б; д; 9.2; 9.4; 10.1 та 10.4 ПДР України. В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди. В заданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля Seat Toledo реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 , вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1 та 10.4 ПДР України, які б з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди.
Згідно з висновком експерта Львівського НДЕКЦ №3604 від 30.07.2020 року в умовах даного випадку мінімальна величина швидкості руху автомобіля Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_1 без врахування погашеної енергії за рахунок деформації та руйнування передньої правої частини, встановлена 78...81 км/год. В даній дорожній ситуації водію автомобіля Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 , слід було рухатися в населеному пункті з допустимою швидкістю 50 км/год. Виконуючи вимоги п. 2.3 (підпункт «д»), п. 12.4, п. 12.9 (підпункт «б») ПДР України, а відповідно до встановлених начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 , обставин ДТП (постанова від 05.03.2020 року к.п. арк. 61), для запобігання зіткнення ОСОБА_12 повинен був дотримуватись безпечної дистанції, у відповідності до вимог п. 13.1 ПДР України. Наведене вище дає підстави дійти до висновку, що в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Seat Toledo реєстраційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_15 , вимогами правилами дорожнього руху України не регламентовувались і в неї була відсутня технічна можливість уникнути даної І,ТП своїми односторонніми діями. В даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги п.2.3 (підпункт «д»), п. 12.4, п. 12.9 (підпункт «б») п. 13.1 ПДР України водій автомобіля Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Seat Toledo реєстраційний номер НОМЕР_3 . В даній дорожній обстановці, причиною настання даної ДТП є дії водія автомобіля Chevrolet Aveo реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_16 які не відповідали вимогам п.2.3 (підпункт «д»), п. 2.4, п. 12.9 (підпункт «б») п. 13.1 ПДР України.
Статтею 286 КК України передбачено кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а також ті самі діяння, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, а так як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 отримали в результаті ДТП легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, дане кримінальне провадження підлягає закриттю.
Тобто, таким чином враховуючи вище викладене, відсутня об`єктивна сторона складу злочину передбачено ст. 286 КК України.
Начальником відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітаном поліції ОСОБА_4 , з моменту прийняття кримінального провадження за №0007597 від 15.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, до свого провадження не виконано вказівки прокурора щодо проведення слідчих експериментів з учасниками дорожньо-транспортної пригоди та повторного експертного дослідження з врахуванням отриманих вихідних даних.
У зв`язку з вище викладеним постанова начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , від 25.03.2021 року, є незаконною і необґрунтованою, слідчий не вжив всіх заходів для перевірки обставин не провів усіх необхідних слідчих дій, не виконав вказівки прокурора щодо проведення слідчих експериментів з учасниками дорожньо-транспортної пригоди та повторного експертного дослідження з врахуванням отриманих вихідних даних, у зв`язку з чим необґрунтовано поклав обставини в основу оскаржуваної постанови, відтак передчасно закрив кримінальне провадження.
Крім того при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
У відповідності з вимогамип.2ч.5ст.110КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.
Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга ОСОБА_7 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 25.03.2021 року - задоволити.
Поновити строк на оскарження постанови начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 від 25 березня 2021 року
Скасувати постанову начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 від 25.03.2021 року про закриття кримінального провадження № 0007597 від 15.12.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1