Справа № 199/2463/21
ВИРОК
іменем України

21.04.2021 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000069 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2021, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, українця, громадянина України, із середньою освітою, студента 3 курсу Національної металургійної академії України, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх і непрацездатних осіб, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.345 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 462 о/с від 24.06.2019 лейтенант поліції ОСОБА_6 призначений на посаду інспектора взводу №1 роти 1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, а також здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Так, 20.03.2021 інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , відповідно до затвердженого графіку чергувань працівників відділення, перебував в добовому чергуванні з цілодобового патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, первинного реагування на повідомлення про правопорушення, в межах Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра, тобто фактично виконував свої службові обов`язки.
Упродовж чергування, а саме 21.03.2021 приблизно о 03 годині 55 хвилин екіпажем «Легіон 113», до складу якого входив інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області рядовий поліції ОСОБА_8 та інспектор взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 (надалі по тексту - працівник правоохоронного органу ОСОБА_6 ) біля буд. 22а по вул. Калинова в м. Дніпро був помічений ОСОБА_3 , який рухався в напрямку магазину «АТБ-маркет» та поводив себе підозріло.
Далі, у той же самий день, приблизно о 04 годині 05 хвилин працівник правоохоронного органу ОСОБА_6 , знаходився у приміщення магазину «АТБ-Маркет» по вул. Калинова, 22а в м. Дніпрі, де біля касової зони знаходився ОСОБА_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння та який вчиняв адміністративне правопорушення і усвідомлював, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу ОСОБА_6 , одягнений у формений одяг співробітника патрульної поліції (однострій). В подальшому ОСОБА_3 було повідомлено, що його буде доставлено працівниками поліції до відділення поліції за вчинення адміністративного правопорушення та виведено з приміщення магазину.
Надалі, приблизно о 04 годині 15 хвилин знаходячись біля службового автомобіля працівників поліції, що був припаркований біля буд. 22а по вул. Калинова в м. Дніпро у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень.
У цей час, ОСОБА_3 знаходячись за вищевказаною адресою та у вищевказані дату та час, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, розуміючи, що поліцейський взводу №1 роти №1 батальйону №4 УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, діючи умисно, знаходячись в положенні сидячи в салоні автомобіля та перебуваючи на відстані витягнутої руки наніс один удар своєю головою в область лівого ока, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: садна у зовнішнього кута лівої надбрівної дуги та синця у лівій параорбітальній області (більш у зовнішнього кута та на нижній повіці) які за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.345 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 21.03.2021 приблизно о 03 годині 55 хвилин знаходився у приміщенні магазину «АТБ-Маркет» по вул. Калинова, 22а в м. Дніпрі, у стані алкогольного сп`яніння та вчиняв адміністративне правопорушення. Потім коли його хотіли доставити до відділення поліції за вчинення адміністративного правопорушення та виведено з приміщення магазину, він знаходячись в салоні службового автомобіля працівників поліції, що був припаркований біля буд. АДРЕСА_3 , наніс один удар своєю головою в область лівого ока потерпілому ОСОБА_6 .
Наразі він попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_6 , який претензій ані морального ані матеріального характеру до нього не має. У зв`язку з чим просив суворо не карати та врахувати щиросердне каяття.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 462 о/с від 24.06.2019 лейтенант поліції ОСОБА_6 призначений на посаду інспектора взводу №1 роти 1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Того ж дня, а саме 24.06.2019, ОСОБА_6 був ознайомлений із посадовою інструкцією інспектора взводу №1 роти 1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до протоколу по прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.03.2021, ОСОБА_6 просив органи поліції вжити заходи до ОСОБА_3 , який 21.03.2021 близько 04.30 год. в АДРЕСА_3 , спричинив йому тілесні ушкодження.

Відповідно до постанови від 21.03.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який займав посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №4 в Дніпропетровській області, та який у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків отримав тілесні ушкодження - було залучено в якості потерпілого.

Відповідно до Висновку експерта №698е від 26.03.2021, у ОСОБА_6 за даними медичної документації та при огляді у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна у зовнішнього кута лівої надбрівної дуги; синця у лівій параорбітальній області (більш у зовнішнього кута та на нижній повіці).
Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: садна та синця, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя ліворуч, яким могла бути і рука, нога, голова або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в КНП «МКЛ №6» ДМР», тобто і в термін на який вказує обстежений та вказано у постанові.
Будь-яких судово-медичних даних за різночасовий термін отримання тілесних ушкоджень не виявлено.
За даними наданої медичної документації у нього під запитанням клінічно встановлений діагноз: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», однак на момент проведення судово-медичної експертизи даних за подальше звернення до лікаря невропатолога не надано, тому вищевказаний діагноз підтвердженню та оцінці по ступеню тяжкості не підлягає. На підставі пункту 4.6. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
Враховуючи вищевказане виявлені у нього тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. На підставі пункту 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, так як останні не спричинили загрозливих для життя явищ в момент заподіяння.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, а також відсутність інших тілесних ушкоджень на виступаючих частинах обличчя та тулуба, вважає не характерним спричиненням виявлених у нього тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту на тупу тверду поверхню.
Під час проведення слідчого експерименту 23.03.2021 за участі понятих, потерпілий ОСОБА_6 вказав на детальні обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Відповідно до Висновку експерта №705е від 29.03.2021, локалізація та характер виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, локалізації та характеру на які вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за його участі.

Під час перегляду 31.03.2021компакт диска з відеозаписом з нагрудного відео-реєстратора працівників патрульної поліції, щодо подій що мали місце 21.03.2021 та перегляду компакт-диска з відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього відео-спостереження встановлених в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», щодо подій що мали місце 21.03.2021, обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 , вказав що на даних відео зображений він у момент вчинення ним злочину відносно працівника поліції ОСОБА_6 .

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як такі, що виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки обвинувачений визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, є студентом, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, не має на утриманні малолітніх чи непрацездатних, за місцем проживання скарг не надходило, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, позицію потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, обвинувачений та його захисник просили суворо не карати, також суд враховує наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст. 345 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - скасувати.
Судові витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2021, після набрання вироком законної сили скасувати.
Речові докази:

-Компакт-диск з відеозаписом нагрудних відео-реєстраторів працівників патрульної поліції та компакт-диск з відеозаписом з внутрішніх та зовнішніх камер відео-спостереження щодо подій що мали місце 21.03.2021 за адресою АДРЕСА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 -Почтовик