Справа № 186/564/21
Провадження № 1-кп/0186/91/21
У Х В А Л А
21 квітня 2021 року м.Першотравенськ
Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника

потерпілого, адвоката - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника, адвоката - ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Першотравенську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 10 лютого 2021 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, освіта середня-спеціальна, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, раніше судимого:
- 28.11.2019 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підстав ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2021 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий та його представник, прохали суд призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акту, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_6 . Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що обвинувальний акт не був вручений обвинуваченому ОСОБА_6 та захиснику. Зазначає, що з розписки підозрюваного про отримання обвинувального акту вбачається, що ані ОСОБА_6 , ані його захисник, не мали законних підстав для отримання обвинувального акту у зв`язку з тим, що обвинуваченому ОСОБА_6 не було надано для ознайомлення матеріали кримінального провадження в повному обсязі, а саме не надано можливості переглянути підозрюваному відеозапис, тобто було порушено вимоги ст. 290 КПК України.

Також, обвинувальний акт намагався вручити заступник начальника СВ ВП № З Синельниківського РУП ОСОБА_8 , який є слідчим групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000033 від 10.02.2021 року за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не був вручений обвинуваченому та його захиснику.

Також захисник зазначає, що обвинувальний акт не має обов`язкових відомостей, передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, правової кваліфікації злочину та посилання на реквізити закону, що встановлює дозвільний характер обігу вогнепальної зброї, що порушує право обвинуваченого на захист та на справедливий суд. В обвинувальному акті не зазначені положення нормативно-правових актів, які порушені обвинуваченим ОСОБА_6 і стали підставою для кваліфікації його дій за ч.1 ст.263 КК України. За таких обставин обвинувальний акт, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді, є неконкретним, відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення із зазначенням необхідних відомостей, передбачених п.5 ч.1 ст.291 КПК України, порушує право обвинуваченого на захист та унеможливлює призначення судового розгляду, і є підставою для повернення прокурору обвинувального акту відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Враховуючи вказане захисник просить суд, повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000033 від 10.02.2021 року за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у зв`язку з тим, що ризики передбачені п.п. 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, що зазначений в ухвалі слідчого судді при обранні йому запобіжного заходу, існують і на теперішній час.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що згідно матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколу допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться з ними у дружніх відносинах, у зв`язку з чим має на них певний вплив. У зв`язку з цим обвинувачений, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 має непогашену та не зняту судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у період іспитового строку, що свідчить про стійку злочинну поведінку ОСОБА_6 та небажання його ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 надав суду заперечення на клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє заперечення захисник обґрунтовує тим, що прокурором не доведено належним чином наявність жодної обставини передбаченої ч.1 ст.194 КПК України, а також існування ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Ризик незаконного впливу на свідків не підтверджений належними доказами та базується лише на припущеннях прокурора. Всі свідки вже надали свої показання органу досудового розслідування, а запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту повністю нівелює ризик можливого впливу обвинуваченим на свідків. Вчиняти інші кримінальні правопорушення обвинувачений не збирається та прокурором не надано належних доказів протилежному. ОСОБА_6 належним чином виконував обов`язки покладені на нього КВІ, щодо виконання вироку. Також посилання про вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення є абсурдним оскільки це не можливо за станом його здоров`я, оскільки обвинувачений має діагноз: «відкритий вогнепальний багатоуламковий перелом с/3 та н/3 правої стегнової кістки зі зміщенням уламків». У зв`язку з чим необхідне лікування та реабілітація не надається в умовах СІЗО, що в подальшому може призвести до погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 та може нести загрозу його життю. На даний час обвинувачений потребує госпіталізації, однак без направлення та погодження з адміністрацією філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Дніпропетровській та Донецькій областях це не можливо.

Враховуючи викладене, захисник просить суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заперечення захисника обвинувачений ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі та прохав застосувати до себе більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши прокурора, який прохав клопотання задовільнити та продовжити обвинуваченому запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та прохали суд обрати відносно ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, суд прийшов до наступного висновку.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

В п.3 ч.3 ст.314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, на думку суду, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.

Питання про відповідність викладення матеріалу в обвинувальному акті, власне фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Як вбачається з обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, вони містять всі необхідні відомості та реквізити.

Щодо посилання захисника як на підставу для повернення обвинувального акта на те, що обвинувальний акт не має обов`язкових відомостей, передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, правової кваліфікації злочину та посилання на реквізити закону, що встановлює дозвільний характер обігу вогнепальної зброї, суд зазначає, що у вказаному обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення так, як їх вважає встановленими орган досудового розслідування, а тому суд не може вдаватись в оцінку правильності їх встановлення на цій стадії судового провадження.

Захисник в клопотання про повернення обвинувального акту прокурору зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не був вручений обвинуваченому та його захиснику.

Разом з тим суд не може погодитися з таким твердженням, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст.290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування й надати доступ до цих матеріалів, що включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

У ч.9 цієї ж статті визначено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Сторонам кримінального провадження надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Суд наголошує, що на стадії підготовчого судового засідання, судом не досліджуються докази та не вирішується питання про їх допустимість. Отже, обставини на які посилається, захисник згідно КПК не є підставою для повернення обвинувального акту, а у разі їх встановлення під час судового слідства можуть слугувати підставою для визнання доказів не допустимими

З доданої до обвинувального акту розписки вбачається, що сторона обвинувачення вживала заходів для вручення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, але захисник та обвинувачений відмовилися від їх отримання.

При цьому судом враховується правові висновки Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, які міститься у постановах від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17, від 23 січня 2020 року у справі №607/5005/17, від 11 лютого 2020 року у справі № 461/1188/18 відповідно до яких кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Також, відмова сторони захисту письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їй доступу до матеріалів досудового розслідування або відмова від ознайомлення з такими матеріалами або отримання обвинувального акту не можуть свідчити про не відкриття таких матеріалів стороні в розумінні положень ч.12 ст.290 КПК.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в клопотанні захисника про повернення обвинувального акту не наведено такої невідповідності обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Тому клопотання не підлягає задоволенню.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, згідно ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2020 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 встановлений вищезазначеною ухвалою закінчується 23 квітня 2021 року, однак судове провадження по даній справі не закінчене.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, суд враховує те, що у відповідність ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Суд під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до тяжких злочинів та за які передбачене покарання на строк від 3 до 7 років позбавлення волі, не працює офіційно тривалий час, має постійне місце реєстрації та проживання, не має джерела прибутку, відсутні наявні сталі соціальні зв`язки на території м. Дніпра, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, обвинувачується у вчинені тяжких злочинів в період іспитового строку, перебуває в дружніх стосунках зі свідками по вказаній справі, а відтак, з огляду на наведені обґрунтування ризиків прокурором та покарання, яке ОСОБА_6 може понести у випадку встановлення його винності, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те що він, перебуваючи на волі, зможе - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому необхідно продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку.

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_6 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу

ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, та уникнути ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із визначенням строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з триманні під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Частиною 4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки останній обвинувачується у вчинені злочину із застосуванням насильства.

У зв`язку зі скаргами обвинуваченого на неналежну медичну допомогу, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати Філію ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях забезпечити огляд обвинуваченого ОСОБА_6 лікарем травматологом уразі необхідності з направленням до закладів МОЗ.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст.468-475 КПК України до суду по даній справі не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідність до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначенні підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Першотравенському міському суду Дніпропетровської області, а тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, - суд

П О С Т А Н О В И В:
Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 від 10 лютого 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на 13 годину 30 хвилин 30 квітня 2021 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовживши строк запобіжного заходу на 60 (шістдесят) днів до 19 червня 2021 року включно.
Клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відхилити.

Зобов`язати Філію ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях забезпечити огляд обвинуваченого ОСОБА_6 лікарем травматологом уразі необхідності з направленням до закладів МОЗ.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому негайно після її оголошення та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

На ухвалу в частині продовження міри запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1