Справа № 728/1448/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/27/21
Категорія - ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 березня 2019 року за № 0000192 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні начальника Коропського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, є пенсіонером за вислугою років, працюючого бригадиром виробничого підрозділу Бахмацької КМС, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнано невинуватим і виправдано.

Поновлено ОСОБА_8 в правах, обмежених під час кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишено без розгляду.

Речові докази по справі: відеозапис з будинку АДРЕСА_3 та з магазину «Київстар», записаний на DVD-диск, який знаходять в матеріалах кримінального провадження, - залишено зберігати в справі.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 09 березня 2019 року, близько 01-12 год., знаходячись біля кафе-бару «Імперіал», що розташований по вул. Першотравнева, 41А/1 м. Бахмач Чернігівської області, в ході раптово виниклого конфлікту наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді поєднаної черепно-мозкової травми, яка виражалась струсом головного мозку, вдавленим переломом передньої стінки тіла верхньої щелепи справа з поширенням тріщин на нижню стінку очниці, травматичним переломом коронки четвертого правого верхнього зуба, синцем правої половини обличчя, крововиливом у кон`юктиву правого очного яблука, підшкірною гематомою та забійною раною лоба справа, а також садном правої скронево-вилицевої ділянки голови, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вищевказані дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у статті 122 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді1 року обмеження волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, задовольнити.

Речові докази по справі: відеозапис з будинку АДРЕСА_3 та з магазину Київстар, записаний на DVD-диск, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в справі.

Також просить дослідити письмові докази, наявні в матеріалах судової справи, а саме: витяг з ЄРДР № 0000192 від 11.02.2019 року, заяву потерпілого ОСОБА_9 , від 11.03.2019 року, протокол пред`явлення для впізнання від 25.04.2019 року стосовно ОСОБА_11 , протокол пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_12 від 21.06.2019 року, протокол слідчого експерименту від 20.05.2019 року за участю потерпілого, відеозаписи з камер спостереження.

Також просить допитати потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_13 .

Вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі не були дотримані вимоги ст. 94 КПК України. Зазначає, що у вироку суд не в повній мірі відобразив показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що в ніч з 08.03.2019 на 09.03.2019, точного часу вказати не може, він не просто бачив ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а бачив, як вони розмовляли біля кафе-бару «Імперіал», а в подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 пішов за магазин «Київстар», чим підтвердив показання потерпілого.

Вказує, що дані показання свідків ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) не узгоджуються з показаннями потерпілого та його заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якому він чітко вказав на осіб, яких підозрює у вчиненні кримінального правопорушення щодо нього ( ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ), а підстави, з яких потерпілий міг оговорити обвинуваченого, є незрозумілими. Водночас твердження обвинуваченого про те, що з ОСОБА_9 раніше знайомий не був підтверджує той факт, що у потерпілого не має ніяких підстав його обмовляти.

Зазначає, що в ході судового розгляду свідок ОСОБА_14 вказала про телефонну розмову, яка мала місце 09.03.2019 з обвинуваченим ОСОБА_8 , що підтверджує ОСОБА_15 , однак у задоволенні клопотання представника потерпілого про надання тимчасового доступу до документів оператора мобільного зв`язку на підтвердження чи спростування показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_18 судом було безпідставно відмовлено, і дане рішення не відображено у вироку суду.

Вважає, що протоколи пред`явлення для впізнання від 25.04.2019 року є належними та допустимими доказами, яким судом всупереч вимогам ст. 94 КПК України, не надана належна оцінка в сукупності з іншими доказами. Разом з цим вважає, що визнання судом зазначених двох протоколів пред`явлення для впізнання від 25.04.2019 року недопустимими доказами жодним чином не може спростувати того факту, що потерпілий безпосередньо у протоколі прийняття заяви про вчинений злочин від 11.03.2019 прямо вказав на ОСОБА_19 як на особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження. Крім того, поза увагою суду залишилось те, що саме на підтвердження показань потерпілого щодо особи, яка заподіяла йому тілесні ушкодження з ним було проведено пред`явлення для впізнання за фотознімками. Наголошує, що показання потерпілого ОСОБА_9 , надані під час досудового розслідування та в ході судового розгляду щодо обставин спричинення йому тілесних ушкоджено є послідовними, такими, які об`єктивно узгоджуються з відеозаписами з камер відеоспостереження щодо часу, дати, місця події та кількості осіб, які перебували біля нього до моменту спричинення йому тілесних ушкоджень. Вказує, що факт перебування ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 , які спільно відпочивали в ніч з 08.03.2019 на 09.03.2019 в ході досудового розслідування підтверджено протоколом пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_12 від 21.06.2019, який судом також визнано недопустимим доказом, при цьому суд не навів жодних мотивів визнання даного доказу недопустимим в судовому рішенні. Вказаний протокол пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_12 від 21.06.2019 також в цілому спростовує показання свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 та підтверджує показання свідка ОСОБА_13 щодо того, що останній бачив ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які стояли разом біля кафе-бару «Імперіал», які суд не взяв до уваги та не відобразив у вироку. Виражає незгоду щодо того, що слідчий ОСОБА_20 мав заявити самовідвід, оскільки особисто був очевидцем перебування ОСОБА_8 з ОСОБА_11 близько 01 год. в кафе «Імперіал», а через 15 хвилин у кафе «Зодіак». Зауважує, що сам факт перебування слідчого поблизу розважального закладу, в поза службовий час, при якому він не був очевидцем заподіяння тілесних ушкоджень особі, не можна розцінювати як підставу для самовідводу слідчого та конфлікту інтересів.

На думку прокурора, суд поверхнево підійшов до дослідження обставин вчинення кримінального правопорушення, не надав належної оцінки доказам, не навів переконливих доводів та мотивів виправдання, тим самим незаконно виправдав ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження, вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2020 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому відповідне покарання.

Цивільний позов задовольнити, стягнути з цивільного відповідача - ОСОБА_8 на користь цивільного позивача ОСОБА_9 :

- 14 951 гри. 74 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

- 120 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, яка була завдана внаслідок скоєння кримінального правопорушення.

Вважає ухвалений вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 370,373, п.1 ч. 3 ст. 374 КПК України, не об`єктивно виклав у вироку ряд фактичних обставин справи, які були досліджені в суді, не врахував його показання, та взагалі не звернув увагу на наявність суттєвих розбіжностей у показаннях як самого обвинуваченого, так і свідків, допитаних під час судового розгляду даного кримінального провадження. Вважає не обґрунтованими, неправдивими та не мотивованим посилання суду на показання свідка ОСОБА_12 . Звертає увагу на неправильні, на його думку, висновки місцевого суду про те, що відеозапис з камери відеоспостереження є сумнівним.

Зазначає, що на підтвердження факту не перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у зазначених в обвинувальному акті часі та місці, суд посилався на пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , при цьому, суд не звернув уваги на те, що ці показання взагалі не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та не врахував, що свідок ОСОБА_14 є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому є зацікавленою в результаті розгляду даної справи.

Вважає, що внаслідок неповного та поверхневого дослідження показань ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суд прийшов до помилкового висновку про те, що факт перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у зазначених в обвинувальному акті час та місці є не підтвердженим та безпідставно зазначив у вироку про узгодженість показань вищезазначених свідків. Також вважає, що суд в порушення вимог ст. 22, 56, 134, 333 КПК України безпідставно відхилив клопотання його представника щодо проведення допиту у якості свідка його брата ОСОБА_21 про обставини перебування свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у період з 08 по 09 березня 2019р. у кафе «Імперіал»; обставин, за яких свідок ОСОБА_11 бачив його до та після нанесення тілесних ушкоджень; обставин надання йому допомоги та клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, поданого для встановлення місця перебування обвинуваченого та свідків у період часу з 23-00 год. 08 березня 2019 року по 02-00 год. 09 березня 2019 року на території м. Бахмач.

На думку апелянта, суд не надав належної оцінки всім дослідженим в ході судового розгляду доказам, зокрема з порушеннями вимог ст. ст. 85, 86 КПК України вирішив питання про не допустимість та неналежність доказів сторони обвинувачення, а саме: протоколу огляду місця події від 12.03.2019 р., протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.04.2019 р., та від 21.06.2019 р.

Наголошує, що суд взагалі не врахував повідомлені ним обставини справи, які повністю підтверджуються відеозаписом з камер, що знаходяться на будинку АДРЕСА_3 та в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Переконаний, що показання ОСОБА_8 щодо його непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень з показаннями допитаних у судовому засіданні свідків не узгоджуються та алібі йому не забезпечують.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду відносно нього залишити без змін.

Розглядаючи дану справу, колегія суддів апеляційного суду безпосередньо дослідила докази, запропоновані стороною обвинувачення: допитала обвинуваченого, потерпілого, частину свідків, дослідила письмові докази справи.

Безпосередньо дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку, що обидві апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як в місцевому, так і в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винним в пред`явленому йому обвинуваченні і показав, що 8 березня 2019 року в вечірній час заходив в кафе-бер «Імперіал» в м. Бахмачі для того, щоб випити там кави. В барі було багато людей, святкували 8 березня. З потерпілим ОСОБА_9 він не спілкувався, ніякого конфлікту між ним не було, з потерпілим він взагалі не був знайомим і ніяких стосунків з ним не підтримував в силу того, що в них велика різниця у віці, абсолютно різні життєві інтереси та вподобання. Після відвідування бару покинув його і ні з ким з відвідувачів не спілкувався. Показання потерпілого щодо того, що саме він, ОСОБА_8 заподіяв йому тілесні ушкодження, пояснив тим, що ОСОБА_9 перебував в стані алкогольного сп`яніння і міг помилитися щодо особи, яка дійсно заподіяла йому тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_9 в засіданні апеляційного суду підтримав апеляційні скарги сторони обвинувачення в показав, що в ніч з 8 на 9 березня 2019 року він перебував в кафе-барі «Імперіал» в м. Бахмачі, де обвинувачений ОСОБА_8 , хизуючись тим, що може зараз побити потерпілого і йому за це нічого не буде, наніс один удар кулаком в голову потерпілого, від чого той упав на асфальтне покриття біла кафе, отримавши тілесні ушкодження. Наполягав, що особою, яка заподіяла тілесні ушкодження, є саме ОСОБА_8 проте, на численні поставлені в ході судового розгляду питання, потерпілий не зміг пояснити причини (мотиви) таких дій відносно нього.

Колегія суддів наголошує, що інтереси потерпілого на стадії апеляційного розгляду представляла адвокатська фірма «Звольський і партнери». Незважаючи на неодноразові виклики в засідання апеляційного суду, про що ця адвокатська фірма була належним чином повідомлена, її представники в засідання апеляційного суду жодного разу не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Участь представників потерпілого, як і самого потерпілого в розгляді даної справи є необов`язковою, тому суд розглядав справу у відсутності адвокатів адвокатського бюро «Звольський і партнери».

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити апеляційні скарги сторони обвинувачення з підстав, зазначених в них.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційних скарг, безпосередньо дослідила докази відеозаписи камер зовнішнього спостереження біля кафе «Імперіал» та зали кафе «Зодіак», на яких, як стверджував потерпілий, видно подію злочину стосовно нього та поведінку обвинуваченого, який перебував в кафе «Зодіак» після злочину.

Безпосередньо дослідивши ці докази, колегія суддів переконалась, що на першому відеозапису біля кафе «Імперіал» відсутня відеоінформація, з якої можна було б зробити однозначний висновок та ідентифікувати осіб, які там зображені а відтак, даний доказ не підтверджує винуватості ОСОБА_22 і з оцінкою цього доказу місцевим судом погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дав правильної оцінки рапорту співробітника поліції (т.1 а.с. 99) як неналежному доказу, оскільки цей рапорт є похідним від відеозапису і містить інформацію, що суперечить об`єктивно встановленому факту судом.

На другому відеозаписі в кафе «Зодіак» також неможливо ідентифікувати обвинуваченого та інших осіб, на яких вказував потерпілий, для однозначного висновку про неправдивість показань обвинуваченого. Тому цей доказ винуватості обвинуваченого також не підтверджує.

Свідок ОСОБА_13 , допитаний за клопотанням потерпілого та згідно апеляційних вимог прокурора повторно, в засіданні апеляційного суду показав, що 8 березня 2019 р. у вечірній час знаходився в кафе «Імперіал» в м. Бахмачі, дивився за роботою кафе, оскільки являється його власником. Там же бачив потерпілого ОСОБА_9 , який був в стані сильного алкогольного сп`яніння, бачив свого двоюрідного брата ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , з якими не спілкувався. Біля 12-ї години ночі він пішов додому, свідком побиття потерпілого не був і нічого з цього приводу не знає. В ході допиту цього свідка питання йому ставились у тому числі прокурором. Оскільки свідок не підтвердив причетності ОСОБА_8 до злочину, його показання цілком підставно покладені в обґрунтування вироку місцевого суду.

В суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , які не підтвердили у жодній мірі причетність обвинуваченого до інкримінованого йому злочину. Цим показанням суд дав правильної оцінки, з якою погоджується колегія суддів. Колегія суддів відхиляє твердження апеляційної скарги представника потерпілого, де він посилається на показання цих свідків. Усі вони булди безпосередньо допитані в засіданні місцевого суду, сторони мали можливість ставити їм питання, що й було ними використано. Усі свідки дали показання про те, що не бачили й не знають обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Водночас колегія суддів вважає безпідставними посилання авторів скарг на суперечності в показаннях свідків. Ці суперечності не являються такими, що роблять ці показання неспроможніми, а свідки спеціально не фіксували події пізнього вечора 8 березня 2019 року, коли усі святкували Міжнародний жіночий день та вживали алкогольні напої. Крім того, незважаючи на незначні суперечності в показаннях свідків, вони, тим не менш, не підтвердили побиття потерпілого ОСОБА_8 .

Колегія суддів погоджується з оцінкою показань свідка ОСОБА_20 , які місцевий суд визнав недопустимими доказами з урахуванням конфлікту інтересів свідка та його особистої зацікавленості в розгляді справи.

Місцевий суд дав правильної оцінки як недопустимим протоколам упізнання особи, складених з участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 в першому випадку дійсно має місце пред`явлення різних осіб, які дуже відрізняються від ОСОБА_8 за віком, в другому випадку мало місце порушення самої процедури проведення упізнання осіб за фотознімками.

Правильною є оцінка місцевим судом доказів: висновку судово-медичної експертизи, з якої вбачається, коли і якої тяжкості та у який ймовірно спосіб було заподіяно тілесні ушкодження потерпілому. Цей доказ підтверджує (безвідносно до обвинуваченого) факт заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Протокол слідчого експерименту з участю потерпілого містить частину даних, які не узгоджуються з встановленими судом фактичними обставинами справи та не підтверджуються іншими доказами (участь обвинуваченого ОСОБА_8 в побитті потерпілого) , тому він як доказ винуватості ОСОБА_23 не був узятий до уваги місцевим та апеляційним судами.

Місцевий суд дав вірної оцінки як кожному з доказів, так і усім доказам в їхній сукупності, вказавши, що усі вони разом підтверджують факт скоєння злочину стосовно ОСОБА_9 , проте не доводять винуватості ОСОБА_8 в скоєнні цього злочину. Така оцінка доказів, на думку колегії суддів, є вірною. На підставі наданих стороною обвинувачення і досліджених судами обох інстанцій доказів неможливо ухвалити поза розумним сумнівом обвинувальний вирок.

Розгляд кримінальних проваджень в суді ведеться на засадах змагальності. Колегія суддів відмічає, що адвокат ОСОБА_10 , звернувшись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, сам ніякої участі в її розгляді не приймав, додаткових клопотань не заявляв. В судовому засіданні апеляційного суду були безпосередньо досліджені ті докази, на яких наполягав прокурор, в тому числі безпосередньо допитаний свідок ОСОБА_13 , якому сторони могли задавати будь-які питання, які їх цікавлять. Співставивши між собою усі докази обвинувачення, колегія суддів знайшла, що вони не взаємодоповнюють один одного, беззаперечно підтверджуючи винуватість ОСОБА_8 і ухвалити на їх підставі поза розумним сумнівом обвинувальний вирок неможливо.

Таким чином, місцевий суд зробив правильній висновок про те, що належними і допустимими доказами обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що злочин, скоєний стосовно ОСОБА_9 було скоєно обвинуваченим і його виправдання у зв`язку з цим є законним і обґрунтованим.

Адвокатом ОСОБА_10 поставлене питання про поновлення строку на подачу ним апеляційної скарги. З метою доступу громадян до правосуддя, колегія суддів вважає за можливе цей строк поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407,419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні начальника Коропського відділу Бахмацької місцевої прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 січня 2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в законну силу негайно після проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3