Справа № 548/1338/21
Провадження №1-кп/548/170/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження № 0000146 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, Черкаської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадяни України, освіта середня-спеціальна, неодружений, не працюючий, не інвалід,на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, раніше судимий:

1) 22.07.2020 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_6 , маючи невідбуте покарання за вчинення корисливого злочину у вигляді чотирьох років позбавлення волі із звільненням та іспитовим строком два роки, на шлях виправлення не став і вчинив злочин у вигляді крадіжки чужого майна при наступних обставинах.
24.05.2021 приблизно о 19 год ОСОБА_6 , прибув до господарства свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , де впевнившись у відсутності власника та інших осіб вдома, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна, поєднаний із проникненням до житла.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, усвідомлюючи суспільнонебезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 шляхом виймання віконного скла з віконної рами незаконно проник до будинку ОСОБА_7 , де помітив у (гостьовій) кімнаті мобільний телефон, який лежав на столі та акумуляторну батарею, чим визначив їх об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно, повторно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «ZТЕ Blade A5», об`ємом пам`яті 2ГБ/32ГБ загальною вартістю 895 грн. 05 коп. згідно висновку експерта № СЕ19/117-21/6844-ТВ від 04.06.2021.

З викраденим мобільний телефоном ОСОБА_6 покинув місце скоєння злочину та в подальшому залишив його собі для власного користування, таким чином розпорядився викраденим ним чужим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 895 грн 05 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив всі обставини скоєння злочину, свою вину в скоєному визнав повністю, пояснення дав аналогічні до фабули обвинувачення, щиро розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та йому роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3ст. 349 КПК Українивизнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Вислухавши пояснення обвинуваченого та дослідивши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння корисливих кримінальних правопорушень, та знову вчинив корисливий злочин, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд по справі не вбачає та не приймає зазначену стороною повторність вчинення злочину як обтяжуючу обвинувачення обставиною, так як повторність є кваліфікуючою ознакою вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що він є тяжким злочином. Суд враховує також особу винного, який характеризується посередньо. Згідно медичної довідки у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що покарання за даний злочин має бути призначено у вигляді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, оскільки саме таке покарання є доцільним з урахуванням характеризуючих даних обвинуваченого, який має судимості за корисливі злочини, на шлях виправлення бажання стати не має. Обставин, що перешкоджали б призначенню такого покарання, в суді не встановлено. Підстав, для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що згідно вироку Хорольського районного суду Полтавської області 22.07.2020 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком два роки, тому покарання обвинуваченому необхідно призначити згідно ст. 71 ч. 1 КК України.

Згідно правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 року суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК, оскільки в такому разі апеляційний суд фактично лише посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально, а не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок у цій частині.

З огляду на викладене остаточне покарання, повиненне бути призначене за ч. 1 ст. 71 КК України.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначення судом покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку суд приходить до висновку про необхідність обрання цьому обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили, взявши ОСОБА_6 під варту в залі суду негайно. При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід обирається саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події - до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при обмеженні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч. 1 ст. 115 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженю не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно дост. 100 КПК України.

Суд вважає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави відповідно до вимог ст. 124 ч. 2 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі експертиз у сумі 1 372,96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.07.2020 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту із зали суду і строк відбування покарання йому обчислювати з 28 липня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1 372,96 грн.

Речові докази у вигляді:

- зарядного пристрою, належного потерпілому ОСОБА_7 , який передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути потерпілому як його власність,

- мобільного телефону марки марки «ZТЕ Blade A5», об`ємом пам`яті 2ГБ/32ГБ, переданого потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, залишити цьому потерпілому як його власність,

- товарного чеку, що знаходиться в матеріалах справи, залишити в матеріалах кримінального провадження,

- пляшки з горілки "Улюблена", яка передана на зберігання до кімнати речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, знищити.

Згідно зі ч.ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області.

Головуючий ОСОБА_1