Справа № 643/5686/21
Провадження № 1-кп/643/968/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.06.2021 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000878 від 03.03.2014 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000878 від 03.03.2014 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, надійшов до Московського районного суду м. Харкова 01 квітня 2021 року від першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури та підсудний Московському районному суду м. Харкова.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні 04 червня 2021 року звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , у якому, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, просив продовжити стосовно обвинуваченого строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». В обґрунтування клопотання прокурор посилався, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкі кримінальні правопорушення (злочин), за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому він може переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання. Також посилався на те, що обвинувачений не працює, джерелом доходів обвинуваченого була злочинна діяльність, він не одружений та не має дітей, тобто не має міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим мають місце достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у подальшому може: продовжити злочинну діяльність, знаходячись на свободі може вплинути на потерпілих, свідків, а тому, усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінального покарання та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти продовження строку застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти продовження строку застосування стосовно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 з наступних підстав.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, встановлений строк дії ухвали до 23 грудня 2020 року до 14-20 години.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, встановлений строк дії ухвали до 26 січня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 січня 2021 року стосовно ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, встановлений строк дії ухвали до 19 березня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15 березня 2021 року стосовно ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 42 (сорок два) дні, встановлений строк дії ухвали до 26 квітня 2021 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_9 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, встановлений строк дії ухвали до 21 червня 2021 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується 21 червня 2021 року.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Правилами ст. 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 слідчий суддя встановив, у тому числі, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме: спроба переховуватися підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 колегія суддів установила, у тому числі, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, колегія суддів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

У колегії суддів відсутні підстави вважати про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу.
Зважаючи на тяжкість злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_9 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , доведені прокурором та продовжують існувати.

Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, позаяк на даний час потерпілі та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані.

При цьому, колегія суддів враховує, що характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді від семи до дванадцяти років позбавлення волі. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, виправдовують тримання особи під вартою, наявність ризику щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані судом, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Разом з тим, прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_8 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник посилався, що ОСОБА_9 , серед іншого, інкримінується вчинення злочину, який нібито відбувався 22.10.2021 о 13-00 годині. Посилався, що така дата ще не настала, а тому ОСОБА_9 не міг вчинити злочин, а сторона обвинувачення не може передбачити вчинення злочинів в майбутньому. Також зазначив, що можна здогадуватися, що в обвинувальному акті має місце описка, проте у такому разі не зрозуміло у вчиненні якого злочину обвинувачується його підзахисний. Посилався, що в кримінальному провадження підлягає доказуванню, зокрема, подія злочину, час, місце, спосіб та інше, що, виходячи з суті ч. 1 ст. 91 КПК України, має відображатися в обвинувальному акті відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Посилаючись на роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України та практику Європейського суду з прав людини, захисник зазначив, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення, у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту. Виходячи з наведеного, у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у захисника складається враження, що його підзахисний ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні злочину в майбутньому, що унеможливлює надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та належну підготовку до захисту. Посилався, що відсутність вірного, точного формулювання обвинувачення в обвинувальному акті унеможливлює якісний захист особи, вважав, що вказані вище суперечності унеможливлюють роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, це тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки захисту.

Обвинувачений ОСОБА_9 заявлене його захисником клопотання про повернення обвинувального акта прокурору підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор проти заявленого захисником клопотання заперечував, вважав його необґрунтованим, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для його повернення прокурору відсутні. Обвинувальний акт містить усі зазначені у ст. 291 КПК України реквізити, в ньому викладено ті фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, у зазначенні дати вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 кримінального правопорушення, на яку звертає увагу захисник, міститься технічна описка, яка може бути усунена шляхом зміни обвинувачення, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання захисника та призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представників потерпілих ТОВ «ЛЕДА» - адвоката ОСОБА_13 , ТОВ «7Я+» - ОСОБА_14 , ТОВ «7Я+» - ОСОБА_15 надійшли заперечення щодо повернення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні прокурору.

Суд, вислухавши думку учасників провадження, перевіривши обвинувальний акт, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення зокрема про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

За правилами п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пункт 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 статті 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Отже, при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначена обставина, відповідно до положень ст. 291 КПК України, не може бути підставою для висновку суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому, важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Отже, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 суд не може, позаяк встановлення відповідності зазначених в обвинувальному акті відомостей не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків.

У будь-якому випадку зазначене формулювання наперед не має значення для суду, оскільки вказані обставини в обвинувальному акті мають бути доведені прокурором під час розгляду провадження по суті, а прокурор має право змінювати обвинувачення під час судового розгляду, що передбачено положеннями ч. 2 ст. 337 КПК України, які надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

Наведені вище обставини свідчать про те, що зазначені захисником доводи в обґрунтування клопотання про повернення обвинувального акта прокурора не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які обумовлювали б повернення обвинувального акта прокурору та унеможливлювали в розумінні статті 314 КПК України призначення обвинувального акта до судового розгляду.

На думку колегії суддів, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено, а доводи захисника обвинуваченого жодним чином не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та розгляду кримінального провадження по суті.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегій суддів вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199, 315 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 02 серпня 2021 року включно.
Встановити строк дії ухвали до 02 серпня 2021 року в частині продовження строку тримання під вартою.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000878 від 03.03.2014 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, у відкритому судовому засіданні на 10 червня 2021 року на 13 годину 30 хвилин.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 07 червня 2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3