Справа № 344/1928/21
Провадження № 1-кп/344/703/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні троє малолітніх дітей, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше судимого:

27.02.2015 Івано-Франківським міським судом за ч.2 ст.345, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до 2 років обмеження волі;

22.08.2019 Івано-Франківським міським судом за ч.1 ст.186, ч.1 ст.72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний розлад здоров`я; а також вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 07.10.2020 року, близько 21 год, ОСОБА_4 , з метою встановлення місця знаходження своєї цивільної дружини, прийшов до житлового будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи у зазначеному місці, ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , вищевказаного житлового будинку, де проживає ОСОБА_5 , та почав стукати у вхідні двері.

Надалі, ОСОБА_5 , почувши стукіт у вхідні двері своєї квартири, відчинив їх та вийшов на прибудинкову територію, де між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого, на рунті раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник неправомірний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій неправомірний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я потерпілого, діючи умисно, наніс цілеспрямований удар кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого останній впав на землю.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_5 лежить на землі та не чинить йому будь-якого фізичного опору, продовжив свої неправомірні дії, які виразились в умисному нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому шляхом нанесення численних, цілеспрямованих ударів кулаками рук та ногами в ділянку голови та тулуба потерпілого ОСОБА_5 , в результаті яких останній втратив свідомість.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, переломом лівої виличної кістки, ранами, синцями в ділянках голови та підконюктивальним крововиливом в зовнішньому куті лівого очного яблука, ран в ділянках лівої кисті та правої стопи, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №635-116-Д від 18.12.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я; саден в ділянках обох верхніх та нижніх кінцівок, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №635-116-Д від 18.12.2020 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Окрім цього, 07.10.2020, близько 21 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , де було спричинено ним потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, побачив поруч із будинком велосипед марки «Specialized Hardrock Disk 29 2015», який належить потерпілому ОСОБА_5 , після чого у нього виник неправомірний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, підійшов до велосипеда, який знаходився неподалік будинку АДРЕСА_2 , після чого взявши вказаний велосипед, попрямував в сторону виходу із двора будинку.

В цей час, неправомірні дії ОСОБА_4 були помічені потерпілим ОСОБА_5 , який звернувся до ОСОБА_4 з вимогою припинити вчиняти протиправні дії та повернути викрадений велосипед. Проте, ОСОБА_4 , бажаючи довести до кінця свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном та усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті потерпілим та викрадення ним майна перестає бути таємним, утримуючи викрадений велосипед, продовжив свої неправомірні дії, спрямовані вже на відкрите викрадення чужого майна, а саме покинув прибудинкову територію вищевказаного будинку із викраденим велосипедом марки «Specialized Hardrock Disk 29 2015», вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-867ТВ/20 від 30.11.2020 становить 7649,50 грн, та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Окрім того, 09.10.2020 року приблизно о 20 год 20 хв, ОСОБА_4 , спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження (надалі - Особою), перебували неподалік будинку АДРЕСА_3 , де побачили, як із приміщення квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку вийшов ОСОБА_6 , який, не зачинивши за собою вхідні двері на замок, направився в сторону вул.Йосипа Сліпого в м.Івано-Франківську. В цей час, у ОСОБА_4 , спільно з Особою, виник неправомірний умисел на таємне викрадення чужого майна із приміщення вказаної квартири.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою з Особою, через незамкнуті двері незаконно проникли в приміщення вказаної квартири, де на той час знаходився малолітній ОСОБА_7 . Надалі ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з Особою, усвідомлюючи, що їх дії можуть бути викриті малолітнім ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна, повідомили останньому неправдиву інформацію щодо спричинення на вулиці невідомими особами тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , та пред`явили вимогу останньому покинути приміщення квартири. Після чого, ОСОБА_4 супроводив малолітнього ОСОБА_7 до виходу із приміщення квартири та переконавшись у тому, що останній пішов, повернувся в квартиру, де його очікувала Особа.

В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, за попередньою змовою з Особою, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігав, таємно викрали із приміщення вказаної квартири музичний центр марки «Samsung Max-ZB630» в комплекті з двома музичними колонками марки «Samsung PSWB630Е» та пультом управління марки «Samsung АН59-00134N», вартість яких, згідно висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-785ТВ/20 від 29.10.2020, становить 1027 грн, які знаходились в кімнаті під столом.

Після вчинення злочину, ОСОБА_4 спільно з Особою, покинули приміщення квартири, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ствердив все вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснив, що прийшов до потерпілого ОСОБА_5 шукати свою дружину. Із потерпілим у нього виник словесний конфлікт, після чого наніс йому удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, в результаті чого останній впав на землю, де його ще кілька разів вдарив. Після чого, побачивши поруч із будинком велосипед марки «Specialized», забрав його та попрямував в сторону виходу із двора будинку. Після цього поїхав у с.Колодіївку та заклав вказаний велосипед у ломбард, а отримані кошти витратив на власні потреби.

09.10.2020 року спільно із Особою, (матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження), проходили по АДРЕСА_4 , де побачили, як із приміщення квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку вийшов ОСОБА_6 , який, не зачинив за собою вхідні двері. Після чого, через незамкнуті двері вони зайшли в приміщення вказаної квартири, де на той час знаходився малолітній ОСОБА_7 , якому вони повідомили неправдиву інформацію щодо спричинення на вулиці невідомими особами тілесних ушкоджень його батьку ОСОБА_6 . Після того, як малолітній ОСОБА_7 покинув квартиру, останні таємно викрали із приміщення музичний центр марки «Samsung» в комплекті з двома колонками та пультом управління, які в подальшому в них було вилучено працівниками поліції.

Усвідомлює, що своїми діями вчинив злочини, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений ним цивільний позов підтримав в повному обсязі, просив обвинуваченого покарати суворо, оскільки він завдав значної шкоди його здоров`ю.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням цивільного позову. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що викликало короткочасний розлад здоров`я; за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Суд вважає дану кваліфікацію правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком та тяжкими злочинами, особу винного, зокрема те, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я, на шлях виправлення не став та повторно вчинив дані злочини, офіційно не працевлаштований, неодружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , молодий вік обвинуваченого, а також те, що на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_4 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, Івано-Франківський МРВ філії ДУ Центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку ОСОБА_4 з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, а також його ставлення до вчиненого, висновок органу пробації, позицію прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, позицію потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч.2 ст.125, ч.2 ст.186 та ч.3 ст.185 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Окрім цього, на підставі ст.71 КК України слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 22 серпня 2019 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, із застосуванням вимог ст.71, 72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, оскільки дані злочини ним вчинено протягом невідбутої частини покарання за вказаним вироком, від якої його було звільнено умовно-достроково згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 22.09.2020 року на невідбутий строк 05 місяців 17 днів.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого потерпілого ОСОБА_5 про стягнення на його користь із ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 7000 гривень слід задоволити повністю, оскільки, як встановлено судом, діями обвинуваченого у зв`язку з викраденням його майна ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду у вказаному розмірі, що випливає з встановлених у суді обставин кримінального провадження, підтверджується висновком експерта №СЕ-19/109/14/2-867ТВ/20 від 30.11.2020 року та повністю визнається обвинуваченим.

Документально підтверджені процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.125 КК України три місяці арешту;

- за ч.2 ст.186 КК України чотири роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 22 серпня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покараня у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задоволити. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_5 7000 (сім тисяч) гривень на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 70 копійок процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1