Провадження №1-кп/523/782/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

у присутності потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0002270 від 15.07.2020р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбачених ст126-1 КК України, -

Встановив:

12.07.2020 року приблизно о 7:30 годині, ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_3 , де мешкає та веде спільний побут разом зі своєю дружиною ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно ОСОБА_4 психологічне насильство у вигляді словесних образ та приниження її гідності. При цьому ОСОБА_5 неодноразово вчиняв відносно своєї дружини домашнє насильство, внаслідок чого тричі притягувався до адміністративної відповідальності, а саме 4.12.2020р., 29.01.2020р., 18.03.2020р. за вчинення 15.11.2019р., 16.11.2019р., 15.01.2020р. відповідно адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КУАП у вигляді накладення штрафу в дохід держави.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно у зазначений в обвинувальному акті день 12.07.2020 року у ранковий час доби, знаходячись за місце свого мешкання в ході з`ясування відносин та чергової лайки зі своєї дружиною ОСОБА_4 із-за непорозуміння словесно ображав останню нецензурною бранкою.

Причини свого вчинку пояснив тим, що був трохи випивши, не зміг контролювати свою поведінку, не заперечуючи того факту, що дійсно декілька разів притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вину визнає повністю, висловлюючи щире каяття, запевняючи, що більше не буде вчиняти протиправних дій.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини кримінального правопорушення, вказавши, що конфлікти з чоловіком постійно відбуваються на фоні його зловживання алкогольними напоями, на зауваження він агресивно реагує, стає не контрольований, ображає, у зв`язку з чим неодноразово викликалися співпрацівники поліції. У судовому засіданні потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання відносно обвинуваченого, просила дати йому шанс, призначити умовне покарання, також зазначаючи, що коли чоловік тверезий, все в сім`ї нормально.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, у скоєні інкримінованого йому злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєних кримінальних правопорушень, в обсязі пред`явленого обвинувачення та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.126-1 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності потерпілої особи та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, а також мотивацію вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, однак неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст.1732 ч.2 КУпАП, не працевлаштований, як вбачається не має постійних джерел доходів, разом з цим наявне постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується, що підтверджується довідкою характеристикою, долученої до матеріалів судового провадження стороною обвинувачення; також враховує думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування речові докази не долучалися,залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за №0002270 від 15.07.2020р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає їх місце зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, з урахуванням санкції 126-1 КК України, оцінюючи обставини, характер та ступінь тяжкості, мотив вчиненого злочину, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, враховуючи спосіб його життя, поведінку обвинуваченого під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, приймаючи до уваги думку потерпілої, прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді обмеження волі із застосуванням до обвинуваченого ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначив йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем проживання засудженого.

Матеріали кримінального провадження №0002270 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2020 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1