ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3805/21 (1-кс/638/727/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/604/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000035 від 17.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000035 від 17.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№ 27)», тобто до 15.05.2021 року включно та визначено заставу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600,00 грн. при внесенні якої, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити та на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000035 свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за його місцем проживання АДРЕСА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на те, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_6 буде якимось чином перешкоджати слідству, вчинювати нові злочини, впливати на свідків, тощо. Зазначає, що підозрюваний має місце проживання за адресою АДРЕСА_1 . Крім того він має матір похилого віку, яка потребує допомоги.
В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_7 , які, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явилися. Захисник ОСОБА_7 надала до суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу за її відсутністю, у зв`язку з занятістю в раніше призначеному судовому засіданні.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ Харківського РУП №3 в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000035 від 17.03.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
07.03.2021 року о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
18.03.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, а також збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене повторно.
18.04.2021 року слідчий СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , , звернулася до слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням погодженим з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилалася на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:
-можливість підозрюваним переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, та існує імовірність того, ОСОБА_6 з метою уникнення покарання буде переховуватися;
-перебуваючи вдома, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
-також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не виключений випадок здійснення впливу чи тиску з метою зміни наданих під час досудового розслідування показань;
- крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існують достатні підстави вважати, що підозрюваний продовжить свою злочинну діяльність.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме, відомостями, які містяться у: протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 17.03.2021 року; протоколах огляду місця події від 17.03.2021 року; висновку експерта №5274 від 18.03.2021 року та іншими матеріалами у їх сукупності.
Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього законних джерел існування, не одружений, неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше судимий вироком Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2018 року за ч.1 ст.125, ч.3 ст.15 ч.3 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, тобто ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого у період іспитового строку, що свідчить про те, що інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього законних джерел існування, не одружений, неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше судимий вироком Харківського районного суду Харківської області від 10.04.2018 року за ч.1 ст.125, ч.3 ст.15 ч.3 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, тобто ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого у період іспитового строку, а отже, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки доведено достатньо підстав вважати, що з метою уникнення покарання ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна; перебуваючи вдома, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не виключений випадок здійснення впливу чи тиску з метою зміни наданих під час досудового розслідування показань; крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність.
При визначенні альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя суду першої інстанції вважав за можливе визначити розмір застави для підозрюваного у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181600 грн, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, перебуваючи вдома, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не виключений випадок здійснення впливу чи тиску з метою зміни наданих під час досудового розслідування показань; крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, у зв`язку з тим, що останній офіційно не працевлаштований та не має постійного місця роботи та джерела доходів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни або спотворення їх показань наданих під час досудового розслідування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується особі, згідно підозри, а саме того, що він підозрюється в незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовин в особливо великих розмірах, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Також колегія суддів вважає слушними висновки суду першої інстанції про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; також підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не виключений випадок здійснення впливу чи тиску з метою зміни наданих під час досудового розслідування показань; крім того, він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Доводи сторони захисту стосовно не доведеності ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що підозрюваний має місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , а також має матір похилого віку, яка потребує допомоги - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в цьому випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 березня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді