Справа № 521/9436/19
Номер провадження:1-кп/521/384/20
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА
м. Одеса, Україна
15 липня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі колегії суддів:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із секретарем судового засідання ОСОБА_4 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0002030 від 02.05.2018 року, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , і проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК.
Сторони кримінального провадження, які приймали участь, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_8

з боку захисту: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисники адвокати: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд питання, щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Питання розглядалось за ініціативою суду на підставі ч. 3 ст. 331 КПК.

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
Малиновським районним судом м. Одеси, здійснюється судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК.
До обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 26.07.2020 року.

В теперішній час всі учасники судового провадження знаходяться на стадії судового розгляду та відбувається дослідження доказів які надаються стороною обвинувачення.

3.Позиції сторін кримінального провадження. Явка учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засідання просив суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки ризики які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились. Окрім того, прокурор не заперечував проти застосування до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник адвокат ОСОБА_9 заперечував проти думки прокурора, оскільки вважав, що підстав для продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не має. Застосування альтернативного запобіжного заходу не буде мати жодного значення, оскільки жодних фінансових можливостей для сплати будь-якої застави у обвинуваченого не має. Просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити йому запобіжний захід, зобов`язувався з`являтись до суду на першу вимогу.

Інші захисники та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали думку захисника ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, оскільки знаходиться на тривалому лікуванні в лікувальній установі КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хвороб «ООР» з 06.11.2019 року з діагнозом: дисемінований туберкульоз легень, фаза інфільтрації та розпаду.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Вивчивши матеріали кримінального провадження наявні у суду, вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , з наступних підстав.

Обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачений ч. 3 ст. ст. 331 КПК.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 26.07.2020 року. Судовий розгляд розпочато, в теперішній час всі учасники процесу знаходяться в стадії дослідження доказів. Відповідно до зазначеного часу закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, оскільки вказане кримінальне провадження очевидно є складним, як за кількістю учасників судового провадження так і за змістом обвинувачення та фактичними обставинами кримінальних правопорушень.

Обвинуваченому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні ряду злочинів проти власності, в тому числі особливо тяжких. Суд вважає, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, з часом ризики, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу об`єктивно не можуть бути доведені прокурором, а сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для продовження такого суворого запобіжного заходу.

Даючи оцінку ризикам, які були наявні на час обрання і продовження запобіжного заходу судом встановлено наступне.

Так стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано доказів того, що ОСОБА_5 буде переховуватись від суду, у випадку зміни йому запобіжного заходу або вчинить новий злочин та буде незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Вказані твердження дійсно на певному етапі досудового слідства та судового розгляду з уст прокурора були переконливими та підтверджені певною сукупністю доказів такої поведінки обвинуваченого. Обставини злочинів, їх кількість, системність в деяких випадках та самі властивості дій обвинуваченого під час їх вчинення надавали право суду на думку, щодо не можливості застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З часом, є очевидним, що прокурору важче доводити перед судом необхідність продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу, оскільки особа знаходячись під вартою, не може жодним чином проявити себе, не може показати, що вона здатна виправдати довіру як державних органів влади так і суспільства, що здатна до ухвалення остаточного судового рішення бути добропорядною людиною, які можливо довіряти. Завжди знаходитись під гнітом недовіри не можливо.

Відповідно суд вважає, що час, що минув 1 рік 6 місяців з дати затримання і взяття під варту ОСОБА_5 , настільки вплинув на мету такого суворого запобіжного заходу, що забезпечення виконання процесуальних обов`язків останнім, можливо досягнути більш м`якими запобіжними заходами.

Суд вважає, що ОСОБА_5 після тривалого знаходження під вартою, заслуговує на довіру.

Приймаючи таке рішення, суд враховує також докази які досліджені в судовому засіданні, а саме покази обвинуваченого ОСОБА_7 який серед іншого надав суду інформацію не тільки щодо злочинів, в тому числі щодо співучасті але й загальну характеристику інших обвинувачених. Не даючи аналіз вказаним фактичним даним з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд приймає їх як одну з підстав для можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на більш м`який.

Обставини, які встановлені судом свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною останньому залишати житло цілодобово.

Відповідно метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК, а також наявність ризику передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, можливо шляхом зміни місця мешкання без повідомлення прокурора та суд.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК, а саме вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання обвинуваченого ОСОБА_5 (є громадянином України, зареєстрований та тривалий час проживає в м. Одесі, має малолітню дитину), майновий стан обвинуваченого (до затримання хоча не офіційно, однак працював), раніше судимий.
Суд також враховує вимоги Європейської Конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Так у Рішені у справі Ноймайстер проти Австрії ЄСПЛ зазначає, що обмеження строку запобіжного ув`язнення тісно пов`язане з презумпцією невинуватості таке позбавлення свободи не повинно перетворитися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.

Далі Європейський суд зазначає у справі Москаленко проти України № 50264/08 від 17.04.2014 року, п. 36 органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Пункт 37 вказаного Рішення зазначає, щодо ризику того, що заявник переховуватиметься від слідства і суду та примушуватиме свідків давати неправдиві показання Суд зазначає, що у своїх рішеннях про тримання заявника під вартою чи продовження тримання під вартою, органи державної влади не вказали жодних конкретних причин, на підставі яких вони дійшли такого висновку.

Фактично, Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, окрім пропозиції розпочати суд над обвинуваченим протягом розумного строку або забезпечити особі тимчасове звільнення, - імперативно вимагає здійснити звільнення не пізніше моменту, коли затримання, що триває, перестає відповідати критерію розумності /Рішення ЄСПЛ у справі Яблонський проти Польщі п. 83/. У даному випадку знаходження ОСОБА_5 , як зазначено судом вище, під вартою на протязі більше 1 року 6 місяців та відсутність об`єктивної можливості закінчити розгляд справи в найближчі дні (навіть місяці), на думку суду свідчать про відсутність критерію розумності в триманні під вартою обвинуваченого.

Приймаючи викладені обставини, як факти зміни ризиків передбачених в ч. 1 ст. 177 КПК, суд вважає, що ОСОБА_5 є особою, яка здатна виконувати процесуальні обов`язки без надмірного державного контролю та особистого фізичного стримування.

Постановляючи ухвалу, суд керується ст. ст. 177, 331, 350, 372 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
1.Висновки суду.
Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_2 .
Роз`яснити обвинуваченому його обов`язок, щодо заборони залишати вказане житло цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язок строком на 60 (шістдесят) днів, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК:

1)прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області та прокурора.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 15.07.2020 року. Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 13.09.2020 року.

Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3