Номер провадження: 11-кп/813/2418/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.2, ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні за № 0000109 внесеному до ЄРДР 30.05.2018 року, продовжено строк тримання під вартою,-

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01.02.2021 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.2, ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні за № 0000109 внесеному до ЄРДР 30.05.2018 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів. Крім того, суд зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, та які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не зменшились, а будь-які інші підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Зміст вимог апеляційної скарги.
На дану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, з підстав її незаконності та необґрунтованості.

В мотивування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що:

-судом, в порушення вимог КПК України продовжено строк дії запобіжного заходу одноособово, коли як дане кримінальне провадження перебуває на розгляду колегії трьох професійних суддів;

-питання щодо продовження запобіжного заходу було ініційоване саме судом, що на думку захисника є неприпустимим, а прокурор, який приймав участь у судовому засіданні суду першої інстанції не надав суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , а лише заявив його усно;

-прокурором в судовому засідання жоден ризик доведений не був;

-судом не розглянуто питання щодо зменшення суми розміру застави, яка є завідомо непомірною для обвинуваченого.

На підставі цього просить ухвалу районного суду скасувати та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
З огляду на те, що Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року (далі - Рішення) положення ч.2 ст.392 КПК України щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України, вищезазначена ухвала Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року підлягає апеляційному оскарженню.
Пунктом 2 резолютивної частини Рішенням зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч.2 ст.392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року, на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.
Як вбачається з матеріалів провадження, а також копії обвинувального акту, на розгляді в Київському райсуді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000109 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.ч.2, 3 ст.307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, їх характеру та тяжкості, а саме вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також можливої міри покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання винним (позбавлення волі на строк до 12 років), усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від суду, впливати на свідків, оскільки останні судом не допитані, тому запобігти ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, неможливо, крім того, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.
Водночас, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого не прийнято та на теперішній час докази в зазначеному кримінальному провадженні повністю не досліджені, існують ризики того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інший злочин або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.
Враховуючи зазначене, посилання захисника обвинуваченого на відсутність ризиків, зазначених в оскаржуваній ухвалі є необґрунтованими.

Доводи захисника обвинуваченого щодо незаконності ініціювання судом продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спростовуються журналом судового засідання місцевого суду, відповідно якого, суд не ініціював продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, а розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як того вимагає процесуальний закон.

Так, відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із частиною 3 вищевказаної норми Закону, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Що стосується доводів адвоката про незаконність складу суду під час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, апеляційний суд їх відхиляє з наступних підстав.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2013 року, №№ 9-13, ст.88), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Як вбачається з матеріалів судової справи, під час судового засідання, головуючим суддею було роз`яснено учасникам провадження вищевказані положення (а.с.39).
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що предметом розгляду суду було процесуальне питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, а не розгляд кримінального провадження по суті, а тому розгляд цього питання одноособово суддею не порушило право обвинуваченого на справедливий суд.
Колегія суддів відхиляє доводи захисника щодо непомірності розміру застави, виходячи з наступного.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обсяг вилученої у підозрюваного речовини, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком суду щодо неможливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою із визначенням розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останнiх рокiв спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинностi, пов`язаної з незаконним обiгом наркотичних засобiв, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорiв. Цi злочини набувають усе бiльших масштабiв i стають серйозним соцiальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченого у разі внесення застави.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст. 177, 178, 183 КПК України.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питаннящодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.
Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись 183, 199, 331, 376, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 01.12.2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.305, ч.2, ч.3 ст.307 КК України у кримінальному провадженні за № 0000109 внесеному до ЄРДР 30.05.2018 року, продовжено строк тримання під вартою, строком до 01.02.2021 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4