Справа №463/6677/20
Провадження №1-кс/463/3803/20
У Х В А Л А

05 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

слідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

представника скаржника - ОСОБА_4

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

представник скаржника звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 06 липня 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000157 від 07 лютого 2020 року.

Скаргу мотивує тим, що оскаржуваною постановою відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000157. В заяві про вчинення щодо нього злочину зазначено про заподіяння матеріальної шкоди злочину в сумі 5 000 грн. Також, ОСОБА_3 проведення обшуку було заподіяно і моральну шкоду, оскільки щодо нього та його брата штучно створено докази. Відмова у визнанні потерпілим порушує права останнього ініціювати слідчі дії.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, дав аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений, заперечення на скаргу не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження. Твердження слідчого суперечать імперативним нормам ч.1 ст.55 КПК України.

Заслухавши пояснення представника скаржника та скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено дані про кримінальне провадження за №0000157 від 07 лютого 2020 року.

Як вбачається із матеріалів скарги, кримінальне провадження розпочато за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.372, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.185 КК України.

Поставною слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 06 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_3 в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000157 від 07 лютого 2020 року з мотивів того, що у ході досудового розслідування не встановлено очевидних та наявних підстав вважати, що заява подана особою, якій завдано моральну, фізичну або майнову шкоду.

Відповідно до положень ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

В обґрунтування даної скарги скаржник посилається на те, що внаслідок проведення 05.01.2018 року обшуку, в ході якого було залучено невідому особу, чим вчинено злочин, йому заподіяно матеріальну в розмірі 5 000 грн. і моральну шкоду.

Разом з тим, у скарзі жодних даних про вказаний розмір заподіяної шкоди, підтвердження понесена такої скаржник не зазначає.

Окрім цього, як вбачається із пояснень представника скаржника, кримінальне провадження відносно його довірителя було розслідувано у порядку передбаченому КПК України, в ході якого було проведено обшук. На даний час у справі постановлено вирок, який оскаржений і буде перевірятися у апеляційному порядку. Тому доводи про те, що такий обшук є незаконний і цим йому завдано шкоди є непереконливим, оскільки судом цей доказ не визнаний недопустимим. При цьому слід врахувати, що у випадку недоведення винуватості, особа підлягає виправдуванню і у зв`язку із чим йому Конституцією України гарантовано право на відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, де і буде встановлюватися розмір заподіяної шкоди.

А тому слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим у вказаному провадженні є обґрунтованою.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання про безпідставність вимог скаржника, у зв`язку із чим в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 06 липня 2020 року про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000157 від 07 лютого 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10 серпня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1