233 № 233/4240/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000803 від 18 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна, посилаючись на те, що слідчим відділенням Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000803 від 18 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за фактом таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 18.09.2020, приблизно о 12.40 год., ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з подвір`я будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, вчинили таємне викрадення сміттєвого баку, який перебуває на балансі МКП "Комунтранс", завдавши майнової шкоди 500 грн., який транспортували на належному ОСОБА_8 візку.

18.09.2020 о 13.44 год. в районі будинку АДРЕСА_2 , відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . В період з 14.40 год. до 15.10 год., слідчим оглянуто викрадений сміттєвий бак, який перебуває на балансі МКП "Комунтранс" та візок, який належить ОСОБА_8 , що було вилучено до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. 18 вересня 2020 року вищевказані сміттєвий бак та візок визнані по кримінальному провадженню речовими доказами і залучені до справи в якості речових доказів. Так, сміттєвий бак передано під зберігальну розписку представнику МКП "Комунтранс" ОСОБА_9 , а належний ОСОБА_8 візок здано на зберігання до камери схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області.

Беручи до уваги, що сміттєвий бак та візок, мають суттєве значення речового доказу по кримінальному провадженню, так як останній є засобом для полегшення вчинення є засобом для полегшення вчинення кримінального правопорушення та з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказане майно, розпоряджатися ним будь-яким чином, просив накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий ТимошенкоД.О. підтримав клопотання та просив його задовольнити, наклавши арешт на вказане майно з метою збереження його як речових доказів, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказаний візок розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Власник майна ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не є перешкодою у розгляді клопотання.
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000803 від 18 вересня 2020 року відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Згідно з ч.3 ст.233 КПК України, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що воно, зокрема, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, з метою арешту майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається, зокрема, підозрюваний, треті особи.
Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим доведено підстави необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, тому, вважаю, що клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000803 від 18 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підлягає задоволенню та слід накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події від 18 вересня 2020 року, а саме візок, який належить ОСОБА_8 , та зберігається у камері схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, розташованому за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Злагоди 2, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказаний дерев`яний візок розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, оскільки воно має суттєве значення речових доказів по кримінальному провадженню та є засобом для полегшення вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 167,170-173 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором ОСОБА_5 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000803 від 18 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події від 18 вересня 2020 року, а саме візок, який належить ОСОБА_8 , та зберігається у камері схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, розташованому за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Злагоди 2, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказаний візок розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Вищевказане арештоване майно зберігати у камері схову речових доказів Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, за адресою вул. Злагоди 2 м. Костянтинівка Донецької області.

Копію ухвали направити слідчому ОСОБА_4 , прокурору ОСОБА_5 , власнику майна ОСОБА_8 .
На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1