Справа № № 585/1410/20
Номер провадження 1-в/585/144/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
07 жовтня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі :
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого - ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою в порядку ст. 84 КК України, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому порушив питання про його звільнення від подальшого відбування покарання, яке мотивував тим, що хворіє та смертельну хворобу відкриту форму туберкульозу, а тому це є підставою для його звільнений від відбування покарання, призначеного йому вироком суду.
Засуджений у судовому засіданні свої вимоги підтримав із підстав, що викладені у клопотанні, просив їх задовольнити та пояснив суду, що він має відкриту форму туберкульозу, неодноразово проходив лікування, та за станом свого здоров`я не може відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства.
Захисник в судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 підтримав.
Прокурор вважав відсутніми правові підстави для звільнення засудженого від відбування покарання, у зв`язку із чим просив у задоволенні його клопотання відмовити.
Суд, з`ясувавши позицію учасників судового провадження, перевіривши доводи і обгрнутованість внесеного на його розгляд питання, дослідивши безпосередньо медичну документацію, оцінивши наявні у клопотанні докази з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності і взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, сформованих згідно із правилом, установленим ст. 94 КПК України, виходячи із завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 того ж Кодексу, прийшов до наступного висновку.
Стаття 84 КК України визначає умови, за наявності яких можливе звільнення особи від відбування покарання за хворобою.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 КК України звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до статей 92-95 цього Кодексу. Особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Отже, особа звільняється від відбування покарання у разі: 1) якщо вона під час відбування покарання захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними; 2) після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.
Тобто, має бути належно доведено, що особа захворіла на психічну хворобу під час відбування покарання або ж на іншу тяжку хворобу, після вчинення злочину або постановлення вироку, але остання перешкоджає відбуванню покарання.
Так судом встановлено, що ОСОБА_4 , 1979 р.н., засуджений вироком Сумського районного суду Сумської області від 21 березня 2014 року за ч.3 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі.
Вирок набрав законної сили 22.04.2014.
Наразі ОСОБА_4 тимчасово переведений до ДУ «Сумський СІЗО» та клопоче про його звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою.
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.01.2020 судом встановлено, що ОСОБА_4 19.01.1979 прибув до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» 07.06.2018. В Сумській міській медичній частині перебуває на «Д»-обліку у лікаря- інфекціоніста з приводу: HIV, IV клін. стадія. МРТБ (17.09.2019) верхньої долі обох легень (інфільтративний). Хронічний вірусний гепатит С мінімальної активності. На диспансерний облік з приводу ВІЛ-інфекції був узятий 09.10.2015 у ПТЛ МОЛ-61 Херсонської області. З 19.10.2019 йому була призначена антиретровірусна терапія. 17.09.2019р. - взятий на «Д»-облік фтизіатром за рішенням ЦЛКК від 17.09.2019. Діагноз: МРТБ (17.09.2019) верхніх долей обох легень (інфільтративний) Дестр - МБТ + М - МГ + Риф + К - Рез I (HR) II (Mfx 0,25) Гіст 0 Кат 4 (РТБ) Koг 3 (2019). Дані рекомендації та призначене лікування протитуберкульозними препаратами. Станом на 09.01.2020 стан здоров`я та клінічна картина хворого ОСОБА_4 відповідає стадії основного захворювання. ПТП та АРТ-терапію отримує за схемою безперервно, у повному обсязі, постійно оглядається інфекціоністом та фтизіатром. З хворим проводяться бесіди щодо формування прихильності до APT та необхідності проведення профілактики опортуністичних інфекцій в залежності від рівня СД4, безперервного лікування туберкульозу.
В той же час, суду не надано належних і допустимих доказів, зокрема, відповідного висновку експерта, який би надав суду можливість установити дійсність умови, передбаченої ч. 1 ст. 84 КК України, за якої особа звільняється від подальшого відбування покарання.
Наразі суд має у своєму розпорядженні самі лише відомості про встановлений ОСОБА_4 діагноз, і у той же час, відсутні жодні дані щодо тяжкості його хвороби, а тим більше щодо того, що вона перешкоджає подальшому відбуванню ним покарання.
Допитана в судовому засіданні як спеціаліст завідувач Сумської міської медичної частини лікар-невропатолог ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_4 не обстежувався лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) на наявність підстав для звільнення його від покарання за хворобою. Така комісія в області не створена. Чи є показання для звільнення засудженого від покарання визначається тільки висновком комісії. Наразі у ОСОБА_4 наявні показання для його лікування в тубдиспансері в Степанівці в зв`язку з активною формою туберкульозу. Відкриту форму туберкульозу у засудженого діагностували 16.09. До цього була закрита. Для вирішення питання в порядку ст. 84 КК України Бикову необхідно їхати у ВК-17, яка займається лікуванням таких хворих і там є ЛКК. А доки він перебуває в СІЗО, то його лікування можливе в тубдиспансері Степанівки. З цією метою ОСОБА_6 подана начальнику Сумського СІЗО Доповідна № 87 від 18.09.2020, після чого ОСОБА_4 мають госпіталізувати.
Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначено у Додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 року.
Зокрема, це нормативний акт регламентує процедуру підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою ( Розділ VI).
Так, згідно п.1 Розділу VI Порядку, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку.
Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу ( п.2 Розділу VI Порядку).
До складу лікарсько-консультативної комісії входять голова комісії - начальник закладу охорони здоров`я ДКВС та не менше трьох лікарів, а з урахуванням результатів медичного огляду засудженого ця комісія негайно складає висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку ( п.п.4,6 Розділу VI Порядку).
На підставі висновку комісії начальник УВП, за якою значиться засуджений, протягом доби після отримання висновку комісії готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою. До подання додаються особова справа засудженого і висновок комісії ( п.п.11, 12 Розділу VI Порядку).
Проте, судом в процесі розгляду справи не встановлено жодних даних щодо обставин, регламентованих вказаним Порядком, а як наслідок, суд констатує відсутність умов звільнення ОСОБА_4 від покарання через хворобу.
З огляду на таке, суд вважає недоведеними обставини для звільнення засудженого ОСОБА_4 на підставі ст. 84 КК України, позаяк, не встановлено жодної із передумов, визначеної цією правовою нормою.
Крім того, суд звертає увагу на те, що сама по собі наявність того чи іншого захворювання у засудженого, ще не свідчить про можливість його звільнення від відбування покарання згідно ст. 84 КК України, оскільки має бути беззаперечно доведено, що таке захворювання перешкоджає відбуванню покарання.
Так, згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28.09.1973 року, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
При цьому, законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. У поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії ( п. 5 вказаної вище постанови ВСУ № 8 від 28.09.1973р.).
Однак, у цьому випадку вказаної процедури дотримано не було.
За таких обставин, враховуючи все вищевказане, оскільки судом не встановлено передумов для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 84 КК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні його клопотання.
На підставі зазначеного та положень ст.ст. 369, 372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою в порядку ст. 84 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в Сумського апеляційний суд через Роменський міськрайонний суд Сумської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений та проголошений 12.10.2020, без фіксування технічними засобами в зв`язку з неявкою учасників.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1