233 № 233/563/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого

судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3
за
участі
секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області клопотання «щодо запобіжного заходу» у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001518 від 18 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки не перестали існувати обставини та ризики передбачені п.1 та 3 ч.1 ст.177КПК України, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу останньому, яке підтримав в судовому засіданні та наполягав на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 , підтримав думку обвинуваченого, однак зауважив, що ризики зазначені в клопотанні на даний час відсутні.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд встановив наступне.

За загальними правилами статті331КПК України у разі спливу строку утримання обвинуваченого під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищує двох місяців.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 вересня 2020 року включно.

На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_8 не завершено та завершити до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 20 вересня 2020 року не можливо, у зв`язку із необхідністю проведення відповідних процесуальних дій судового слідства.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливості його зміни на більш м`який, суд вважає, що на час розгляду справи не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177КПК України, а саме:
ОСОБА_8 може переховуватись від суду, може незаконно впливати на зміну свідчень потерпілого та свідків.
Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення та особу, яка до нього причетна, приймаючи до уваги позицію сторони захисту, суд вважає, що на даний час прокурор в судовому засіданні довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177КПК України.

Суд, погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

До того ж зазначені ризики виправдовують продовження обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Обґрунтовуючи доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими; вік обвинуваченого, стан його здоров`я, враховуючи позицію сторони захисту, зважаючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, тобто до 20 вересня 2020 року, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_8 не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, дійшов висновку, що усунення існуючих ризиків і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого буде можливе при продовженні строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховуватись від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 , судом на теперішній час не встановлено.
З урахуванням ч.4 ст.183КПК України, зокрема із обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину із застосуванням насильства, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка, Донецької області, обвинувачується у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115КК України, на строк 60 днів до 15 листопада 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_8 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді