Справа № 464/3615/20
пр.№ 1-кп/464/389/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/3615/20, обвинувальні акти в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань: 27.06.20. за № 0001119, 16.07.20. за № 0001168 та 25.07.20. за № 0000118, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, не працює, востаннє засудженої вироком Сихівського районного суду м.Львова від 10.12.19. за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, покарання не відбуте, -

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ;

захисту - обвинувачена ОСОБА_3 ;

учасники провадження: представник потерпілого ПП «Мережа-Сервіс Львів» ОСОБА_7 (подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України та проханням задоволити цивільний позов у його відсутності), представник потерпілого ТзОВ «Руш» ОСОБА_8 (подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України), -

з участю прокурора ОСОБА_6 та обвинуваченої, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 19 червня 2020 року о 14.40 год. з торгового стелажа в приміщенні магазину «Близенько» ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» по вул.Пасічна,171 в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала майно потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», а саме: цукерки «Раффаелло» Т30 1 шт. вагою 300 г вартістю 215,40 грн та йогурт «Молокія» смак абрикос (1,4%) питний вагою 290 г 1 шт. вартістю 13,25 грн, а всього майна на загальну суму 228,65 грн, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Відтак, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того, вона же 25 червня 2020 року о 14.15 год. з торгового стелажа у приміщенні магазину «Близенько» ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» по вул.Коломийська,7 «а» в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала майно потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» - цукерки «Раффаелло» Т30 2 пачки вагою 300 г вартістю 215,40 грн за кожну, а всього майна на загальну суму 430,80 грн, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Окрім того, вона же 07 липня 2020 року о 14.45 год. з торгівельних полиць у приміщенні магазину «Близенько» ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» по вул.Драгана,4 «а» в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала майно потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», а саме: шампунь «Ельсев Розкіш 6 олій» 400 мл 1 шт вартістю 53,06 грн, шампунь «Ельсев Сила Аргеніну» 400 мл 1 шт. вартістю 51,28 грн, бальзам-ополіскувач «Ельсев Сила Аргеніну» 200 мл 1 шт вартістю 40,08 грн, шампунь «Шаума» чоловічий з хмелем 400 мл 1 шт вартістю 47,48 грн, шампунь «Дав Розкішний» 400 мл 1 шт вартістю 56,38 грн, а всього майна на загальну суму 248,28 грн, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того вона же 15 липня 2020 року о 14.45 год. там же, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала з торгівельних полиць майно потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», а саме: шампунь «Ельсев Розкіш 6 олій» 400 мл 1 шт вартістю 53,06 грн, шампунь «Ельсев Сила Аргеніну» 400 мл 1 шт. вартістю 51,28 грн, гель для душу «Нівеа Заряд чистоти» чоловічий 250 мл 3 шт вартістю 39,88 грн за один, гель для душу «Акс Дарк Темптайшен» 250 мл 2 шт. вартістю за кожен 43,02 грн, сирок «Фанні ванільний» 20% 100 г 2 шт. вартістю по 25,80 грн, а всього майна на загальну суму 361,62 грн, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Окрім того вона же 16 липня 2020 року о 14.45 год. з торгівельної полиці у приміщенні магазину «Єва» ТзОВ «РУШ» по вул.Сихівська,22 в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала майно потерпілого ТзОВ «РУШ», а саме: нічний крем від зморшок + пругість з біовіталом «Лореаль Ревіталіфт Нуіт» 50 мл 2 шт вартістю по 206,49 грн, а всього майна на загальну суму 412,98 грн, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Крім того вона же 17 липня 2020 року о 15.05 год. там же, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно з торговельної полиці таємно намагалась викрасти майно потерпілого ТзОВ «РУШ» - нічний крем для обличчя «Лореаль Ревіталіфт Філлер» 50 мл 1 шт. вартістю 262 грн, чим завдати матеріальну шкоду на вказану суму. Однак, вийшовши за лінію кас і не провівши оплату, намагалась з викраденим товаром покинути приміщення магазину «Єва», виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки така була зупинена працівниками вказаного магазину.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Вона же 23 липня 2020 року о 13.25 год. з торгівельних полиць у приміщенні магазину «Близенько» ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» по вул.Зубрівська,7 «а» в м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрала майно потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ», а саме: одну пачку цукерок «Раффаелло» Т30 вагою 300 г вартістю 215,40 грн та одну пачку цукерок «Раффаелло Колекція Т15» вагою 172 г вартістю 143 грн, а всього майна на загальну суму 358,40 грн, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнала повністю та дала суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердила, що за місцем проживання мешкає з фактичним чоловіком ОСОБА_9 , який ніде не працює, та його матір`ю. Їх спільна дитина ОСОБА_10 , 2015 р.н., проживає з її мамою ОСОБА_11 та перебуває на її утриманні, так як вони позбавленні батьківських прав відносно дитини, а її матір призначено опікуном малолітньої. Зазначила, що з 2005 року ніде офіційно не працює. Вчиняла інкриміновані злочини тому, що хотіла їсти і доглядати за собою. Відбувала покарання в місцях позбавлення волі та востаннє суд їй повірив і призначив покарання на підставі ст.75 КК України. Крадіжки з магазинів вчиняла свідомо, викрадені продукти з`їдала сама, а миючі хімзасоби та креми тощо використовувала для себе. Зазначила, що розкаюється у вчиненному і більше не вчинить злочинів. Цивільний позов визнає повністю, грошей на відшкодування заподіяної шкоди не має.

Представник потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» ОСОБА_7 у судове засідання не з*явився, подав заяви про розгляд кримінального провадження у його відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України та з проханням задоволити цивільний позов у його відсутності. Представник потерпілого ТзОВ «Руш» ОСОБА_8 у судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

З огляду на те, що обвинувачена свою вину у вчиненні злочинів визнала, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються з урахуванням поданих заяв, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки обвинувачена повністю визнала свою вину, дала суду визнавальні показання, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаних злочинів є повністю доведеною, а тому повинна за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.

Відтак дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, т.я. вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Її ж дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, т.я. вона вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.2 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченій на підставі ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого, вчинення обвинуваченою злочину та замаху на такий, що згідно із ст.12 КК України, є нетяжкими проти власності, їх багатоепізодність; особу обвинуваченої, яка має судимості, відбувала реальне покарання в місцях позбавлення волі за аналогічні злочини та вчинила дані злочини під час випробування за попереднім вироком; її молодий вік, є неодруженою, тривалий час не працює; не має на утриманні осіб, проте має малолітню дочку, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно якої позбавлена, а опікуном відповідно до розпорядження Галицької РА ЛМР від 13.12.18. за № 426 є матір обвинуваченої; наявність у неї соціальних зв`язків; хронічними захворюваннями не страждає; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; згідно з наданою характеристикою стороною обвинувачення за місцем реєстрації/проживання скарг на ОСОБА_3 не надходило; пом`якшуючою вину обставиною - щире каяття, як зазначено органом досудового розслідування в обвинувальномих актах, судом під час судового слідства не встановлено, так, обвинувачена визнала свою вину у вчиненні злочинів, однак ні жалю, ні каяття суд не побачив і не почув ані в поведінці останньої, ані по інтонації голосу, ані по виразу обличчя; не відшкодувала заподіяну потерпілим шкоду і, навіть, не вжила для цього заходів; обвинувачена не вибачилась перед потерпілими; натомість пом`якшуючою вину обставиною суд вважає поведінку обвинуваченої під час досудового розслідування, адже остання сприяла розкриттю злочинів; обтяжуючої вину обставини судом не встановлено; приймаючи до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, за якою ризики вчинення нею повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий та небезпеки для суспільства - високий; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження злочинів та виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і поміщення до КВУ закритого типу та доходить висновку про необхідність призначення їй з огляду на все це у своїй сукупності покарання позбавлення волі (з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України), адже таке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченою злочинів у майбутньому і сприятиме її виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь, в мінімальних межах санкції статей, за якими кваліфіковано її дії:

-за ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі на строк один рік два місяці;

та

-за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі на строк один рік один місяціь.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обвинуваченій слід визначити покарання позбавлення волі на строк один рік два місяці.

З урахуванням того, що засуджена після постановлення вироку Сихівським районним судом м.Львова від 10 грудня 2019 року і до повного відбуття покарання вчинила інкриміновані їй злочини, суд вважає необхідним до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком позбавлення волі на строк шість місяців та з урахуванням положень ч.4 ст.71 КК України, де остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначивши покарання позбавлення волі на строк один рік вісім місяців.
Правових підстав для призначення обвинуваченій покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винної, її ставлення до вчиненого, суд не знаходить.

Так, описані вище дані про особу обвинуваченої, яка має судимості, визнання нею вини і сприяння розкриттю злочинів дають лише підстави для призначення покарання у вигляді позбавлення волі у межах, наближених до мінімального, передбачених санкцією відповідної статті, а не застосування ст.69 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченій покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень з урахуванням надання судом ОСОБА_3 можливості ще 10.12.19. усвідомити вчинене, змінитись в кращу сторону і щодо способу життя, і щодо поведінки, однак остання не скористався такою і не виправдала довіри суду, вчинивши багатоепізодні злочини.

Отже, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без її ізоляції та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Щодо цивільного позову, заявленого у даному кримінальному провадженні представником потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» ОСОБА_7 , то суд дійшов наступного. Згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Так представником потерпілого ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» ОСОБА_7 в порядку, визначеному ст.128 КПК України, пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок злочину, в розмірі 1627,75 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Під час розгляду кримінального провадження доведено вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочинів відносно майна потерпілого-цивільного позивача, а відтак і у заподіянні останньою шкоди на заявлену у позові суму, що визнано і обвинуваченою в повному обсязі. Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Тому з урахуванням наведених вище підстав і мотивів, а також поданих представником потерпілого-цивільного позивача заяв, заявлений цивільний позов підлягає задоволенню повністю шляхом стягнення з обвинуваченої в користь ПП «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» 1627 грн 75 коп. матеріальної шкоди.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Речові докази: сім ДВД-Р дисків із записами кримінальних правопорушень (постанови слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 30.06.20, 20.07.20., 21.07.20. та 03.08.20. про визнання речовими доказами), які долучені до матеріалів кримінального провадження, слід залишити при матеріалах провадження; футболку рожевого кольору (постанова слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 30.06.20.), що передана на зберігання ОСОБА_3 відповідно до розписки, та нічний крем для шкіри «Лореаль Ревіталіфт Філлер» (постанова слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 21.07.20.), що переданий на зберігання представнику потерпілого відповідно до розписки, - слід залишити по приналежності. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Обраний відповідно до ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 28.07.20. ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою із визначенням застави 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 21 020 гривень, слід залишити без змін з урахуванням призначеного засудженій покарання.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

за ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі на строк один рік два місяці;

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі на строк один рік один місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання позбавлення волі на строк один рік два місяці.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 10 грудня 2019 року позбавлення волі на строк шість місяців та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання позбавлення волі на строк один рік вісім місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 28 липня 2020 року.

Цивільний позов ПП «Мережа-Сервіс Львів» задоволити. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ПП «Мережа-Сервіс Львів» () 1627 гривень 75 копійок заподіяної матеріальної шкоди.

Речові докази:
- сім ДВД-Р дисків із записами кримінальних правопорушень (постанови слідчого СВ Сихівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 30.06.20, 20.07.20., 21.07.20. та 03.08.20. про визнання речовими доказами), які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити при матеріалах провадження;

- футболку рожевого кольору (постанова слідчого Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 30.06.20.), що передана на зберігання ОСОБА_3 відповідно до розписки, та нічний крем для шкіри «Лореаль Ревіталіфт Філлер» (постанова слідчого СВ Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області від 21.07.20.), що переданий на зберігання представнику потерпілого відповідно до розписки, - залишити по приналежності.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1