У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_4 в поновлені строку на подання скарги на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, скаргу повернуто заявнику.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року, відмовлено ОСОБА_4 в поновлені строку на подання скарги на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, скаргу повернуто заявнику.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Вказує, що слідчий суддя відраховує 10 днів на оскарження бездіяльності слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей в ЄРДР, з дня подачі скарги, (наприклад в Генеральну прокуратуру), але на його думку строк необхідно рахувати з того дня, коли заява з Генпрокуратури була пере направлена до безпосереднього виконавця, слідчого ДБР.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя безпідставно не застосував положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 подав до Заводського районного суду м. Миколаєва скаргу на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про скоєне кримінальне правопорушення. Просив поновити строк на її подачу.

Приймаючи рішення про відмову в поновлені строку, слідчий суддя вказав, що не вбачає підстав для поновлення строку з тих міркувань, на які вказує заявник, а саме з посиланням на отримання повідомлення ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві 10 грудня 2019 року, інших поважних причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою скаржником не зазначено, слідчий суддя вважав, що скаргу слід повернути заявнику.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Частиною третьою цієї статті визначено, що у разі постановлення ухвали слідчим суддею без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та зі змісту оскаржуваної ухвали, ОСОБА_4 не був присутній у судовому засіданні при розгляді його скарги, копія ухвали суду була направлена останньому 11 серпня 2020 року, яку він отримав 06 жовтня 2020 року.

Враховуючи, що ухвалу слідчого судді від 10 серпня 2020 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження апелянтом не був пропущений.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд повертає скаргу, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 20 липня 2020 року, ТУ ДБР розташоване в м. Миколаєві отримано заяву ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення.

21 липня 2020 року, на вказану заяву ОСОБА_4 надіслано відповідь, за підписом в.о. начальника Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР розташоване у м. Миколаєві, про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Початок перебігу строку оскарження бездіяльності слідчого в даному випадку розпочався 22 липня 2020 року, з наступного дня після отримання ТУ ДБР розташоване у м. Миколаєві заяви ОСОБА_4 до правоохоронних органів про скоєне кримінальне правопорушення, та сплинув 31 липня 2020 року.

Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, до слідчого судді лише 05 серпня 2020 року, тобто поза межами строку для оскарження.

Приймаючи рішення про відмову в поновлені строку, слідчий суддя вказав, що не вбачає підстав для поновлення строку з тих міркувань, на які вказує заявник, а саме з посиланням на отримання повідомлення ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві 10 грудня 2019 року, інших поважних причин пропуску строку на звернення до суду зі скаргою скаржником не зазначено, слідчий суддя вважав, що скаргу слід повернути заявнику.

Зважаючи на положення п. 3 ч .2 ст. 304 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що подана ОСОБА_6 скарга підлягає поверненню, оскільки, скаржником був пропущений строк на оскарження вищезазначеної постанови слідчого та підстав для його поновлення не здобуто.

Так, в поданій до слідчого судді скарзі ОСОБА_4 наявне клопотання про поновлення строку на оскарження бездіяльності слідчого, яке не містить будь яких обґрунтувань щодо поважності пропуску ним строку на оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення. В своїй скарзі ОСОБА_4 лише зазначив, що «процесуальний строк він пропустив з вини вищих посадових осіб центральних органів державної виконавчої влади, прокурора і слідчого ДБР», проте не зазначив, хто з цих осіб і в який спосіб перешкодив йому своєчасно звернутись до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися правом, наданим їй процесуальним законом. Сторона, яка добровільно відмовляється від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, лише 05 серпня 2020 року, тобто поза межами строку для оскарження, та не навів обставин та доказів про те, що процесуальний строк на оскарження бездіяльності слідчого ним пропущений з поважних причин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив йому в поновленні строку та повернув скаргу відповідно до вимог ч.2 ст. 304 КПК України.

За такого, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить апелянт та задоволення його апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_4 в поновлені строку на подання скарги на бездіяльність виконуючого обов`язки начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління ДБР, розташоване у м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про скоєне кримінальне правопорушення, скаргу повернуто заявнику - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді