КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року про відмову в накладенні арешту у кримінальному провадженні № 0000106, -

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та накладено арешт в межах кримінального провадження № 0000106 за ч.3 ст.212 КК України, на чеки щодо відправлення отримання товару, грошових переказів з чорновими записами в загальній кількості 2 866 шт., яке було вилучене під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ., та відмовлено у накладенні арешту на майно товарно-матеріальні цінності (одяг, взуття та аксесуари), перелічені в додатку до протоколу обшуку від 23.09.2020 року в кількості 742 найменування.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що орган досудового розслідування та прокурор не довів необхідності арешту на майно та вказав, що останнє не має статусу тимчасово вилученого майна, яке має бути арештоване в порядку ч.5 ст.171 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор посилаючись на незаконність ухвали слідчого судді просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт і на вилучені під час обшуку товарно-матеріальні цінності, згідно опису до протоколу обшуку.

Прокурор мотивує свої вимоги тим, що слідчим суддею при прийнятті рішення не враховано положення ст. 170 КПК України та не досліджено судом наявність підстав в накладенні арешту на майно. Також прокурор вважає, що майно відповідно до п. 1 ст. 98 КПК України визнано речовими доказами і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, на що слідчий суддя увагу не звернув.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарженняухвали, посилаючись на загальні принципи кримінального-процесуального закону, які гарантують доступ до правосуддя,та практику ЄС щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в даній категорії справ, та , відповідно, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, що було вилучено за адресою АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження № 0000106 від 19.02.2020 року, а саме: чеки щодо відправлення отримання товару, грошових переказів з чорновими записами в загальній кількості 2 866 шт. По суті апеляції апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним та необґрунтованим, оскільки у клопотанні органу досудового розслідування не встановлено належними та допустимими доказами причетність до протиправних дій власника арештованого майна та чому належне йому майно підлягає арешту. Вказує адвокат, що вилучене та арештоване майно не відповідає підставам, передбаченим ч. 2 ст. 167 КПК України та додає, що слідчий суддя не дослідив обставини належності права власності на майно.
Що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск стався з вини суддів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний, або у виняткових випадках державний інтерес.
Враховуючи наведені апелянтом доводи в судовому засіданні апеляційної інстанції щодо поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді, з посиланням на практику ЄСПЛ, колегія суддів з огляду на обставини отримання апелянтами копії повного тексту судового рішення та ту обставину, що ухвала слідчого судді оскаржена стороною обвинувачення і підлягає перегляду, вважає за можливе поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав вимоги власної апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , пояснення адвокатів, які підтримали вимоги апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_9 та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні СУ ГУ ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. В межах кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Слідчий суддя частково задовольнив клопотання органу досудового розслідування та наклав арешт на майно, зокрема на чеки щодо відправлення отримання товару, грошових переказів з чорновими записами в загальній кількості 2 866 шт., яке було вилучене під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо арешту товарно-матеріальних цінностей, перелічених в додатку до протоколу обшуку від 23.09.2020 року описі вилучених речей в кількості 742 найменувань слідчий суддя відмовив..
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, за якими майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, а саме: чеків щодо відправлення отримання товару, грошових переказів з чорновими записами в загальній кількості 2 866 шт., яке було вилучене під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання про накладення арешту, зазначені речі (документи) можуть свідчити, у сукупності, про вчинення особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом - адвокатом не надано та колегією суддів не встановлено. За таких обставин, посилання представників власника майна на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно, а саме: чеків щодо відправлення отримання товару, грошових переказів з чорновими записами в загальній кількості 2 866 шт. не може прийматися до уваги колегією суддів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів судової справи, як вірно зазначив слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, орган досудового розслідування в клопотанні не надав належної оцінки щодо правової підстави для арешту майна, зокрема речей, одягу, взуття та аксесуарів елітних світових брендів перелічених в додатку до протоколу обшуку від 23.09.2020 року описі вилучених речей в кількості 742 штук, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином це майно співвідносяться з обставинами кримінального провадження, що розслідується. Крім того колегія суддів звертає увагу, на те, що матеріали по розгляду клопотання не містять фактичних даних про розмір збитків від ухилення від сплати податків ОСОБА_9 за таких обставин, доводи прокурора щодо необхідності арешту зазначеного майна є передчасними.

За наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг, оскільки їх вимоги не ґрунтуються на матеріалах провадження та були враховані під час прийняття рішення слідчим суддею.

Керуючись ст.ст.98, 117, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури міста Києва ОСОБА_5 та накладено арешт в межах кримінального провадження № 0000106 за ч.3 ст.212 КК України, на чеки щодо відправлення отримання товару, грошових переказів з чорновими записами в загальній кількості 2 866 шт., яке було вилучене під час обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ., та відмовлено у накладенні арешту на майно товарно-матеріальні цінності (одяг, взуття та аксесуари), перелічені в додатку до протоколу обшуку від 23.09.2020 року в кількості 742 найменування - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_8 , подану в інтересах ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5685/2020
Єдиний унікальний номер 761/30660/20
Категорія ст. 172 КПК України
Доповідач: ОСОБА_1