Справа № 703/2921/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м.Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , особи, у користуванні якої перебуває майно, ОСОБА_5 , та його представника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області, клопотання т.в.о. старшого інспектора сектору дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02 вересня 2020 року за №0000200, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.290 КК України, погоджене прокурором Смілянської місцевої прокуратури, про накладення арешту, , -

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. старшого інспектора сектору дізнання, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням, що подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000200, за ст.290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Клопотання обґрунтовує тим, що сектором дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000200 від 02 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.290 КК України.
В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 01 вересня 2020 року близько 12 години 25 хвилин співробітниками Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області на автомобільній дорозі, неподалік будинку №188 по вул. Соборній в м. Сміла, було виявлено автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Vito 108D», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками знищення номера кузову, про що не значиться в інформаційних ресурсах Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо транспортних засобів та їх власників (ЄДР ТЗ).
01 вересня 2020 року в ході огляду місця події вилучено транспортний засіб «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Враховуючи, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, в якому необхідно провести судові експертизи, предметом дослідження яких є зазначений транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, з метою збереження речових доказів, т.в.о. старшого інспектора сектору дізнання, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.
У судовому засіданні дізнавач та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Особа, у користуванні якої перебуває майно, ОСОБА_5 , та його представник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання дізнавача, зазначивши, що вказаний у клопотанні автомобіль знаходиться в користуванні вже більше 5 років, за цей період часу він перебував у дорожньо-транспортних пригодах, в зв`язку з чим проходив перевірку працівниками поліції, під час якої у них жодних сумнівів належності автомобіля конкретній особі не викликало. Крім того, автомобіль кожного разу страхується на випадок цивільно-правової відповідальності, під час чого також здійснюється перевірка законності його реєстрації, та жодних претензій, ніколи не виникало. Зауважили, що в автомобілі дійсно відсутній номер кузова, оскільки він був знищений в наслідок ДТП іще за попереднього власника. Дана обставина зафіксована в технічному паспорті на автомобіль Крім того зауважили, автомобіль використовується для вантажних та пасажирських перевезень до м. Одеса та у зворотному напрямку, і є єдиним джерелом прибутку ОСОБА_5 . В разі необхідності, автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію будуть надані в розпорядження дізнавача або експерта.
Слідчий суддя, заслухавши доводи дізнавача, прокурора, врахувавши думку особи, у користування якої перебуває зазначене у клопотанні майно, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно ч.1 ст.40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.40-1 КПК України, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, дізнавач наділений повноваженнями звертатися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Згідно витягу з ЄРДР від 02 вересня 2020 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000200 внесені до вказаного реєстру 02 вересня 2020 року за фабулою, зазначеною слідчим у клопотанні, з правовою кваліфікацією - ст.290 КК України.
Згідно диспозиції ст.290 КК України, кримінальна відповідальність за даною статтею настає у разі вчинення наступних дій: знищення, підробки або заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
Відповідно до ч.1 ст.237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
01 вересня 2020 року начальником відділення СВ Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 у період часу з 12 години 25 хвилин до 12 години 50 хвилин, в присутності понятих, проведено огляд місця події ділянки дороги по вул. Перемоги в м. Сміла Черкаської області, про що складений відповідний протокол.
Згідно вказаного протоколу огляду місця події, під час огляду виявлено та вилучено автомобіль «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , зі знищеним номером кузову, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Відповідно до копії лицевої сторони свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на якій зазначено його серію та номер як НОМЕР_2 , власником автомобіля з д.н.з. НОМЕР_1 , з 13 лютого 2008 року є ОСОБА_8 .
Згідно копії зворотної сторони свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на якій зазначено його серію та номер НОМЕР_2 , автомобіль «Mercedes-Benz», моделі «Vito 108D», має номер шасі (кузову, рами) « НОМЕР_3 », при цьому в графах «S.1 S.2» зазначені особливі примітки: «Номер кузова знищений в ДТП».
02 вересня 2020 року т.в.о. старшого інспектора СД Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , за результатами розгляду кримінального провадження №0000200 від 02 вересня 2020 року, винесено постанову, якою вищевказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Згідно ч.7 ст.237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або про його повернення.
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно п.1 та п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; конфіскації майна, як виду покарання.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час судового розгляду слідчим суддею, шляхом дослідження доказів, доданих до клопотання, встановлена сукупність підстав вважати, що автомобіль «Mercedes-Benz», моделі «Vito 108D», з д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_2 знаходяться у законному володінні ОСОБА_5 . При цьому факт знищення номеру кузова вказаного автомобіля зафіксовано у примітках вказаного свідоцтва, зокрема п.S.2, з якого вбачається, що станом на 13 лютого 2008 року, а саме під час видачі відповідного свідоцтва про реєстрацію на ім`я титульного власника автомобіля ОСОБА_8 , номер кузову, вже був знищений.
Крім того, сам по собі факт визнання дізнавачем вищевказаного транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію речовими доказами у даному кримінальному провадженні не є безумовною підставою для накладення на них арешту.
Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч.ч.1-6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Дізнавачем та прокурором під час судового розгляду не наведено жодних доказів, які надають підстави вважати, що особа, яка, на передбачених чинним законодавством України, користується зазначеним у клопотанні майном, та якій, в разі встановлення невнесення відомостей до інформаційного ресурсу Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо транспортних засобів та їх власників (ЄДР ТЗ), підлягають поверненню саме йому, може приховувати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити, відчужити вищевказане майно.
При цьому, слідчий суддя враховує, що дізнавчем та прокурором не висловлено жодних сумнівів щодо невідповідності бланка свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , в якому відповідним працівником Черкаського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України в Черкаській області зафіксовано знищення номеру кузова зареєстрованого автомобіля, бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, які знаходяться в офіційному обігу.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод, учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності, як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.
Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заборонено будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійсненим на підставі закону.
ЄСПЛ в своїх рішеннях визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року).
Таким чином, безпідставне накладення арешту на майно особи, у законному користуванні якої воно перебуває, яке, хоча і визнано речовим доказом, без наявності підстав та мети, передбачених ст.170 КПК України, є безумовним порушенням його прав, як користувача цим майном, та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, передача особі, у користуванні якої перебуває майно, під зберігальну розписку, з врахуванням зобов`язання ОСОБА_5 надати за першою вимогою в розпорядження дізнавача та експерта для проведення відповідних експертиз, зазначене у клопотанні майно, на думку слідчого судді, зможе забезпечити його схоронність до вирішення його долі у відповідності до ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.98, 170-173, 236, 370, 372 КПК України,
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання т.в.о. старшого інспектора сектору дізнання Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02 вересня 2020 року за №0000200, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.290 КК України, погоджене прокурором Смілянської місцевої прокуратури, про накладення арешту, - відмовити.
Ухвала, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів шляхом подачі апеляційної скарги.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.
Повний текст ухвали виготовлений та проголошений о 09 годині 00 хвилин 04 вересня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1