Справа №2035/5763/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11/816/3/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну засудженому ОСОБА_8 запобіжного заходу та клопотання засуджених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИЛА:

До початку призначеного на 13.00 год 25.09.2020 року судового розгляду засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було заявлено клопотання про скасування обраних відносно них запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог засуджені наголошували на тривалому перебуванні під вартою, на відсутності доказів про обґрунтованість пред`явлених ризиків того, що вони, за умови скасування обраного відносно них запобіжного заходу, можуть порушити процесуальну поведінку та перешкоджати встановленню істини у справі. Засуджені переконані в наявності підстав для звільнення їх з-під варти та наголошували, що сама тяжкість інкримінованого їм злочину не може бути безумовною підставою для подальшого їх утримання в умовах ізоляції від суспільства.

Також, від захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_11 надійшло письмове клопотання про зміну засудженому ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

В обґрунтування вимог клопотання захисник вказував, що під вартою ОСОБА_8 утримується з 20.09.2011 року, такий запобіжний захід як тримання під вартою є надто жорстоким та, з огляду на тривалий судовий розгляд справи, таким, що грубо порушує права ОСОБА_8 . На переконання захисника, з урахуванням зібраних по справі доказів, даних про особу ОСОБА_8 та тривалого судового розгляду справи, необхідність в утриманні ОСОБА_8 під вартою відпала, а тому існують підстави для зміни раніше обраного відносно нього запобіжного заходу на більш м`який. Наголошував, що в матеріалах справи немає конкретних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 буде переховуватись від суду, може вчинити інший злочин чи те, що він буде перешкоджати встановленню істини у справі. Саме ж обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину не може бути підставою для тримання ОСОБА_8 під вартою. Більше того, залишається сумнівним і наявність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому злочину, а призначене ОСОБА_8 ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.03.2017 року покарання, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, він вже відбув. Також, захисник просив врахувати, що раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності не притягувався, до затримання працював у правоохоронних органах і за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ) характеризується позитивно.

Засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свої клопотання підтримали та підтримали клопотання захисника ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_13 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які діють в інтересах засуджених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 також як клопотання підзахисних так і клопотання адвоката ОСОБА_11 підтримали, засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 поклалися на розсуд суду, прокурор ОСОБА_6 заперечила проти задоволення обох клопотань.

Вислухавши доводи клопотань засуджених та захисника, а також вивчивши матеріали кримінальної справи колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Крім цього, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, з урахуванням національного законодавства та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожній кримінальній справі з урахуванням її конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, п.п. 6, 11 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна. Цим же вироком суду і ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, п.п. 6, 11 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 364 (в редакції 21.02.2014 року) КК України та призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією належного ОСОБА_8 майна та з позбавленням ОСОБА_8 звання майора міліції і з позбавленням його права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки та штрафом в розмірі 5100 грн.

Вказаний вирок суду був оскаржений учасниками кримінальної справи в апеляційному порядку та справа перебуває в провадженні Сумського апеляційного суду, який за клопотанням учасників постановив рішення про повне дослідження доказів, оскільки своєї вини засуджені не визнавали та вважали, що до кримінальної відповідальності вони притягнуті безпідставно.

З метою забезпечення об`єктивного та повного вирішення справи, колегія суддів вважає, що підстав для зміни обраного відносно засуджених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи взагалі скасування вказаного запобіжного заходу, як на тому наголошували засуджені, на даному етапі судового розгляду, немає.

По при характеризуючі осіб засуджених даних, які до кримінальної відповідальності раніше не притягувались, а згідно доводів клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 , останній має позитивну характеристику за місцем проживання та раніше працював в правоохоронних органах, колегія суддів звертає увагу і на інші обставини, зокрема на тяжкість інкримінованого їм злочину, на його суспільну небезпеку, на міру призначеного оскаржуваного вироком суду покарання довічне позбавлення волі та на позицію обвинувачених, які повністю заперечують свою причетність до вчиненого.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у даному провадженні мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема велика ймовірність того, що засуджені будуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відсутність даних про спроби засуджених переховуватись від суду з моменту затримання та чинити тиск на свідків свідчить лише про те, що такі спроби не були реалізовані, оскільки останні тримаються під вартою та не мають такої можливості.

Доводи засуджених та захисника про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тривалий час перебувають під вартою, мають місце, однак слід враховувати і характер висунутого їм обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав засуджених, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, враховуючи тяжкість покарання, яке ОСОБА_7 та ОСОБА_8 загрожує у разі визнання їх винними в інкримінованих злочинах та з огляду на стадію судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку, що подальше тримання засуджених під вартою на даному етапі розгляду кримінальної справи залишається виправданим.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 155, 165, 165-1, 165-3 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в задоволенні клопотань про скасування запобіжного заходу, звільнення з-під варти, та відмовити захиснику ОСОБА_11 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4