ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/153/21Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 707/2344/20 Категорія: ч.1, 2 ст.307 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2020 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ювілейне, Дніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , -

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених 1, ч.2 ст. 307 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.307 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_8 , залишений без змін, та продовжений строк його дії до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , рахується з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому попереднє ув`язнення у загальний строк покарання, з 17.08.2020 року, по день набуття вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів по справі на суму 4413,15 грн.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст.100 КПК України,

встановила:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він у невстановлений слідством час, місці та спосіб, незаконно придбав у невстановленої особи порошкоподібну речовину біло-рожевого кольору, яку в подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту. Так, 11.08.2020 року близько 13 години 56 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту під назвою «Царське Село» по вул. Мічуріна в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, незаконно збув за кошти в сумі 350 гривень ОСОБА_9 , (анкетні дані особи легендовані), поліетиленовий пакетик червоного кольору, всередині якого знаходився прозорий поліетиленовий пакетик з порошкоподібною речовиною біло-рожевого кольору, який в подальшому останній добровільно видав працівникам поліції. Згідно висновку судової експертизи № 2/1728 від 12.08.2020 року, порошкоподібна речовина білого кольору з рожевим відтінком, яка надана на експертизу, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою в перерахунку на амфетамін-основу 0,346 грама.

Крім того, він же, повторно у невстановлений слідством час, місці та спосіб, незаконно придбав у невстановленої особи порошкоподібну речовину біло-рожевого кольору, яку в подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту. В подальшому, 17.08.2020 року близько 13 години 45 хвилин, перебуваючи біля зупинки громадського транспорту під назвою «Царське Село» по вул. Мічуріна в с. Геронимівка, Черкаського району, Черкаської області, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, повторно незаконно збув, за кошти в сумі 350 гривень ОСОБА_9 , (анкетні дані особи легендовані), поліетиленовий пакетик червоного кольору, всередині якого знаходилось два прозорі поліетиленові пакетики з порошкоподібною речовиною біло-рожевого кольору, яка, згідно до висновку судової експертизи № 2/1757 від 19.08.2020 року, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою в перерахунку на амфетамін-основу 0,230 грама, який потім останній добровільно видав працівникам поліції.

У подальшому, 17.08.2020 року, під час обшуку в період часу з 14 год. 15 хв. до 16 год. 35 хв., у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено грошові кошти, серед яких містились кошти сумі 350 гривень, за які останній цього ж дня збув психотропну речовину а також купюра номіналом 5 гривень, що була серед грошових коштів, за які він раніше 11.08.2020 року також збув психотропну речовину.

Крім цього, він же, повторно, у невстановлений слідством час, місці та спосіб, незаконно придбав у невстановленої особи порошкоподібну речовину біло-рожевого кольору, яку в подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту. В подальшому 17.08.2020 року, у період часу з 14 год. 15 хв. до 16 год. 35 хв., у ході проведення обшуку у ОСОБА_8 виявлено та вилучено з кишені шортів фольговий згорток з порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку судової експертизи № 2/1845 від 11.09.2020 року, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою в перерахунку на амфетамін-основу 0,272 грама, яку останній зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Дії ОСОБА_8 місцевим судом кваліфіковані за ч. 1, ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій порушує питання про зміну вироку в частині призначеного покарання в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. При цьому зазначає, що районний суд не врахував чистосердне каяття, те, що ОСОБА_10 має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання та має постійне місце проживання. Крім того, ОСОБА_10 тісно співпрацював із слідством, яким надав інформацію по розкриттю інших злочинів, також суд першої інстанції не врахував те, що в Україні оголошено карантин у зв`язку з пандемією коронавірусної інфекції, що може негативно позначитись на здоров`ї ОСОБА_8 . Просить призначити Лісовцію покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Ці вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Дії Лісовця судом кваліфіковані вірно за ч. 1, ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, вчинене повторно.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі захисника не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації дій ОСОБА_11 , який винуватість визнав в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в порядку ст.349 КПК України, то в даному випадку колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника про призначення Лісовцю покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , судом першої інстанції дотримано вказаних вимог, а саме: враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, відношення обвинуваченого до вчиненого (бажання отримати незаконну винагороду за протиправну діяльність), поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: обвинувачений добровільно видав психотропну речовину, лише після початку слідчих дій, за іншої умови обвинувачений би не викрив себе, на спеціальних обліках не перебуває, проживав без реєстрації з 2015 по 2019 рік у АДРЕСА_3 і за місцем проживання характеризувався негативно, зокрема неодноразово вчиняв крадіжки. З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття та за відсутності обтяжуючих покарання обставини, місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_11 покарання в межах санкцій ч.1 ч.2 ст.307 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів дійшов висновку про ізоляцію ОСОБА_11 від суспільства з призначенням покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке за своїм розміром та видом є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та є мінімальним розміром, передбаченими даними санкціями статей.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень ст.75 КК України, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає мінімальне покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років. Крім того, при призначенні покарання суд першої інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування районним судом ряду обставин, які б на її думку могли пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_11 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України є безпідставними та не узгоджуються з вимогами ст.75 КК України.

Судом першої інстанції крім іншого вірно враховано, що ОСОБА_11 , який ніде не працює, вчинив умисний злочин ( збут наркотичних засобів стороннім особам з корисливих мотивів), згідно довідки Дмитрівської сільської ради (а.к.п.157) проживав з 2015 року по 2019 рік без реєстрації в АДРЕСА_3 , де характеризувався негативно, неодноразово вчиняв крадіжки, на території проживав без документів, що засвідчують особу, тому немає підстав щодо можливості звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

При таких обставинах призначене ОСОБА_11 покарання без застосування положень ст. 75 КК України ґрунтується на вимогах закону і є домірним злочину.

Крім того, колегія суддів враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004, згідно якого Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Лісовцю покарання у виді позбавлення волі через його суворість, у апеляційній скарзі не міститься.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2020 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді