ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/216/21 Справа № 703/127/21 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 331 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції:
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддів секретаря судового засіданняОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора обвинуваченого захисника законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 січня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.03.2021 включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України.

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7

20.01.2021 ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області клопотання прокурора задоволено, та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.03.2021 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, вважаючи її незаконною, просив скасувати, та змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на недоведеність прокурором наявності ризиків у кримінальному провадженні, які б виправдовували застосування відносно його підзахисного найбільш суворого запобіжного заходу. Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , та законного представника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.03.2021 включно.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з ч.3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, наведені прокурором, а саме те, що: обвинувачений буде продовжувати злочинну діяльність, впливати на потерпілих та свідків, може переховуватися від суду, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України, один з яких відноситься до особливо тяжких.

Також, обвинувачений ОСОБА_7 за місцем реєстрації не проживає, неодружений, непрацюючий, утриманців не має, перебував у розшуку з 20.01.2020 по 23.11.2020, в т.ч. міжнародному, та у листопаді 2020 р. був екстрадований працівниками правоохоронних органів з Республіки Польща до України.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки нічим не підтверджені, а надані апеляційному суду характеристика на обвинуваченого та заяви від мешканців району в м. Сміла, де проживає ОСОБА_7 і які позитивно його характеризують, не можуть слугувати підставою для зміни ухвали місцевого суду та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, як просив захисник.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 20 січня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 20.03.2021 включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення іоскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді