ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.11.2020 Справа №607/20402/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши відкритому у судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0001552 в частині обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, безробітного, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 05 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі строком з конфіскацією всього особистого майна,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.28 ч.2 ст.345, ч.2 ст.186, ч.ч. 2, 4 ст.296 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, в обвинуваченого ОСОБА_6 , який 28 травня 2014 року близько 23 год. 30 хв. перебував поблизу бару «Топільче», що по вул.Білецькій, 1, м.Тернополя, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який він тоді ж і там же, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть поміченими сторонніми, шляхом вільного доступу проник в салон автомобіля «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , звідки таємно повторно викрав грошові кошти в сумі 2000 грн., що належать останньому, після чого з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втік, чим спричинив вказаному потерпілому матеріальну шкоду на наведену суму.

Крім цього, в обвинуваченого ОСОБА_6 , який 22 червня 2014 року близько 12 год. 30 хв. перебував по вул.Залізничній в смт.В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, де вступив в злочинну змову з ОСОБА_8 (відносно якого згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2015 року кримінальне провадження про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.345, ч.3 ст.27 ч.2 ст.186, ч.3 ст.27 ч.2 ст.146, ч.ч. 3, 4 ст.296 КК України закрито на підставі п.5 ч1 ст.284 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченого) та невстановленою собою, направлену на відкрите заволодіння чужим майном.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , виконуючи злочинний наказ ОСОБА_8 , спрямований на відкрите викрадення майна, усвідомлюючи, що за ним спостерігають сторонні люди, шляхом вільного доступу проник в салон автомобіля, що належить ОСОБА_9 , звідки відкрито повторно викрали майно, належне УМВС України в Тернопільській області, а саме: бінокль «Tento», вартістю 6 грн., мініатюрний аудіо-відео реєстратор із сумкою, вартістю 7 715 грн.. Водночас, невстановлена особа, виконуючи злочинний наказ, усвідомлюючи, що за ним спостерігають сторонні люди, шляхом вільного доступу проник в салон автомобіля, що належить ОСОБА_9 , звідки відкрито викрав блокнот, що належить останньому, який цінності в грошовому виразі не становить, фотоапарат «Nikon d60» №2082173 з двома об`єктивами «nikkor 18/55» №12276232 та «nikkor 18/55» без номера, що належать УМВС України в Тернопільській області, вартістю 7 612 грн., після чого відкрито викрадене вищевказане майно передали ОСОБА_8 , чим спричинили УМВС України в Тернопільській області матеріальну шкоду на загальну суму 15 333 грн.

Крім цього, в обвинуваченого ОСОБА_6 , який 22 червня 2014 року близько 12 год. 30 хв., вступивши у злочинну змову із іншою особою 1 та іншою особою 2, ОСОБА_8 та невстановленою особою, перебуваючи в громадському місці, а саме по вул.Залізничній в смт.В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 та разом із невстановленою особою, виконуючи вказівку ОСОБА_8 , схопили потерпілого, проти його волі, шляхом примусу повели в лісосмугу, де, діючи безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, за рахунок приниження потерпілого ОСОБА_9 , діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, почав наносити удари руками та ногами в область голови та тулуба потерпілого, де до його дій приєдналися також невстановлена особа, ОСОБА_8 , інша особа 1 та інша особа 2, які теж почали наносити удари руками та ногами в область голови та тулуба ОСОБА_9 .

В результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_8 , іншої особи 1 та іншої особою 2 та невстановленої особи, потерпілому ОСОБА_9 спричинено легкі тілесні ушкодження у вигляді синців повік очей, крововиливу у кон`юнктиву правого очного яблука, забої м`яких тканин обличчя, садна та крововиливи на передній поверхні шиї, множинні синці та садна спини, поперекової ділянки, правої бокової поверхні грудей живота, а також грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_9 , наданих йому Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Після цього, в обвинуваченого ОСОБА_6 , який 22 червня 2014 року близько 12 год. 45 хв., вступивши у злочинну змову із іншою особою 1 та іншою особою 2, ОСОБА_8 та невстановленою особою, перебуваючи в громадському місці, а саме по вул.Залізничній в смт.В.Бірки Тернопільського району Тернопільської області, де обвинувачений ОСОБА_3 побачив, як невстановлена особа обшукала кишені штанів ОСОБА_9 та в одній із них виявила посвідчення працівника міліції оперуповноваженого в особливо важливих справах УБОЗ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_9 , чим дізнались про те, що останній є працівником правоохоронного органу, який в даний час виконував свої службові обов`язки, а саме здійснював комплекс оперативно-розшукових заходів, усвідомлюючи статус потерпілого, обвинувачений ОСОБА_10 почав наносити йому удари ногами та руками в область голови та тулуба, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, де до його злочинних дій також приєдналися інша особа 1 та інша особа 2, ОСОБА_8 та невстановлена особа, у результаті чого потерпілому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лицевого скелету - переломи передніх стінок обох гайморових пазух та верхньої стінки правої гайморово пазухи з крововиливами у просвіт цих пазух.

Також ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 22 червня 2014 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в громадському місці, а саме на території аеропорту, що поблизу с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, на масових заходах, з участю представників засобів масової інформації, працівників міліції, представників громадськості, діючи безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, діючи з особливою зухвалістю, самовільно дістав предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень та здійснив декілька пострілів вгору, голосно висловлюючись при цьому нецензурною лайкою в сторону працівників міліції.

В результаті умисних дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду авторитету органів внутрішніх справ.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 своїми умисними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені: ч.2 ст.185 КК України, - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ч.2 ст.186 КК України - грабіж, тобто, відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ч.2 ст.296 КК України, - хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, ч.1 ст.28 ч.2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вчинене групою осіб та ч.4 ст.296 КК України - хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

25 листопада 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника, за письмових згод потерпілих, укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 ч.2 ст.185, ч.1 ст.28 ч.2 ст.345, ч.2 ст.186, ч.ч. 2, 4 ст.296 КК України за встановлених у висунутому обвинуваченні обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях під час судового провадження в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також зобов`язався сприяти стороні обвинувачення та суду у викритті кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.345, ч.3 ст. 27 ч.2 ст.146, ч.3 ст.27 ч.2 ст.186, ч.3 та ч.4 ст.296 КК України, вчинених ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідати на всі питання поставлені судом та стороною обвинувачення. Обвинувачений ОСОБА_10 розуміє, що замовчування ним будь-якої інформації щодо вчинення вказаних злочинів є порушенням даної угоди. Крім цього, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , зокрема, за: ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі; ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі; ч.2 ст.296 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі; ч.4 ст.296 КК України 6 років позбавлення волі; ч.1 ст.28 ч.2 ст.345 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити 6 років позбавлення волі. Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2018 року призначити ОСОБА_14 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до нетяжких та тяжких злочинів, де участь також беруть, у тому числі, потерпілі, які надали прокурору письмові згоди на можливість укладення угоди про визнання винуватості.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 25 листопада 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника, за письмових згод потерпілих, угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Крім цього, підлягають стягненню із ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову експертизу в сумі 368, 94 грн.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 374, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 25 листопада 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника, за письмових згод потерпілих,, угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.28 ч.2 ст.345, ч.2 ст.186, ч.ч. 2, 4 ст.296 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

- ч.2 ст.185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

- ч.2 ст.186 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- ч.4 ст.296 КК України 6 (шість) років позбавлення волі;

- ч.1 ст.28 ч.2 ст.345 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 6 (шість) років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2018 року остаточно визначити ОСОБА_14 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Строк відбування покарання рахувати з 20 серпня 2017 року.

Зарахувати та перевести згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) у строк відбування покарання термін перебування ОСОБА_3 під вартою та тимчасового залишення в умовах місця попереднього ув`язнення, а саме з 24 червня по 05 грудня 2014 року та з 17 липня 2019 року по 26 листопада 2020 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати за проведену у кримінальному провадженні судову експертизу в сумі 368, 94 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1