справа № 462/1405/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувшиу відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004341 від 03 грудня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця Закарпатської області, м. Перечин, українця,

громадянина України, проживаючий та зареєстрований:

АДРЕСА_1

раніше судимого, останній раз вироком Вінницького міського суду

Вінницької області від 23.01.2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України

на 4 роки позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 186 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимий, 02.12.2018 року о 18.30 год., перебуваючи по вул. Чернівецькій, неподалік будинку № 9 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, наніс один удар в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , після чого відкрито заволодів номерками в кількості 4 від камери тимчасового зберігання речей залізничного вокзалу ст. Львів та в подальшому за допомогою яких заволодів сумкою дорожньою сірого кольору, вартістю 250 грн., в якій знаходився ноутбук марки "НР", серійний номер: 5СD73355s7, вартістю 1199 польських злотих (згідно курсу НБУ станом на 02.12.2018 року становить 8992 грн. 50 коп), штани спортивні вартістю 200 грн., робоча уніформа вартістю 400 грн., чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 9842 грн. 50 коп.

Його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав та пояснив, що 02.12.2018 року о 18.30 год., перебуваючи по вул. Чернівецькій , неподалік будинку № 9 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, наніс один удар в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , після чого відкрито заволодів номерками від камери зберігання, звідки викрав сумкою дорожньою сірого кольору, в якій знаходився ноутбук марки "НР", штани спортивні, робоча уніформа. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України є правильною, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, а тому суд дійшов висновку, що достатнім і необхідним обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 186 КК України.

Оскільки після постановлення вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винний ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, слід обрати покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначених за даним вироком та вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2020 року.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з 29.10.2019 року.

Запобіжний захід у даному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст.ст.368-370,371,374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавленні волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2020 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі більш суворим за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з 29.10.2019 року.

В строк покарання зарахувати частково відбуте покарання, призначене вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2020 року.

Речові докази: DVD- диск із відеозапису з камер відеоспостереження, розташованих в кафе "Експрес", що біля буд. № 9, що за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька за 02.12.2018 року - залишити при матеріалах справи.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьоїстатті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1