У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1422/20
Провадження № 1-кп/348/388/20

28 серпня 2020 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження №0000193 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хуст Закарпатської області та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше судимої,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

встановив:
В провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що є обгрунтована підозра у вчиненні обвинуваченою інкримінованого їй злочину, що підтверджується доказами наявними у матеріалах кримінального провадження, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігти заявленим ризикам. У клопотанні також зазначено, що у ході досудового розслідування обвинуваченій було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 31.08.2020.
У судовому засіданні прокурор додатково зазначив, що обвинувачена систематично вчиняє злочини проти власності, може впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, оскільки такі не були допитані судом, а також вона не має місця праці, постійного місця проживання і під час досудового розслідування перебувала у розшуку, що прямо вказує на те, що клопотання підлягає до задоволення.
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні, пояснила, що вона не ухилялася від виконання процесуальних обов`язків щодо явки до слідчого і була оголошена у розшук тільки через те, що не отримала виклику від слідчого. Пояснила, що не збирається чинити тиск на потерпілу чи свідків, оскільки вину вона визнає. Просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вона хворіє і не отримує належного лікування під вартою.
Захисник ОСОБА_5 проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Не оспорюючи наявність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, які передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, свідки і потерпіла вже були допитані під час досудового розслідування і змінювати показання не виявляли наміру, розшук був формальним, оскільки обвинувачена не переховувалася від органів досудового розслідування, у поліції знали де вона знаходиться, а те що обвинувачена може вчинити інший злочин це тільки припущення прокурора. Просить змінити запобіжний захід ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, також зазначив, що обвинувачена потребує лікування. Також захисник долучив довідку щодо діагнозу обвинуваченої та перебування її на амбулаторному лікуванні.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи на яких ґрунтуються вимоги прокурора, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, суд встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинувачною злочину у ході підготовчого судового засідання стороною захисту не оспорювалася.
Відповідно до ч.3 ст. 184 КПК України до клопотання додаються: копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Тягар доказування зазначених у ч.1 ст.194 КПК України обставни покладено на прокурора. До клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не долучив жодного документу. У судовому засіданні прокурор не спростував доводи сторони захисту щодо наявності достатніх підстав для оголошення розшуку ОСОБА_3 у ході досудового розслідування, не вказав кількість судимостей обвинуваченої, які не погашені чи не зняті у встановленому законом порядку, пояснив, що йому не відомо про ці обставини. Конкретинх обставин, що свідчать про те що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забогітни заявленим ризикам, не вказав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Враховуючи те, що прокурор не довів обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої статті 194 КПК України, суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу слід відмовити та зобов`язати обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.194, 314КПК України, суд,
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1