Справа № 214/3003/18
1-кп/214/132/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002432 від 04.10.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор надала до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на два місяці. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначила, що під час судового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є запобігання його спробам: переховуватися від суду, продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується. Прокурор вказує, що у разі визнання ОСОБА_4 винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років. Так, ОСОБА_4 не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Також, останній тривалий час ніде не працював, не мав законного джерела заробітку, заробляв на існування шляхом збуту наркотичних засобів. Відсутність коштів для забезпечення свого існування може спонукати обвинуваченого до продовження кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, так як це вже було способом його заробітку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вже переховувався від органів досудового розслідування і від суду, у зв`язку з чим перебував у розшуку. ОСОБА_4 не виконував умови домашнього арешту, відповідно до ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2017 року, у зв`язку з чим, відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, вказані ризики на теперішній час не зменшились та не зникли, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, при вирішенні клопотання прокурора покладалися на розсуд суду.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має належних і достатніх засобів для існування, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.
Також, суд приймає до уваги те, що відповідно до ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2017 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак умови домашнього арешту останній порушив, перебував у розшуку. З огляду на наведене, ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.04.2018 року, відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Окрім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, на думку суду, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, переховуватися від суду.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176, 178, 183, 184, 197, 331, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22.03.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складений 22.01.2021 року.

Суддя ОСОБА_1