Дата документу 15.07.2020 Справа № 335/1603/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/718/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/1603/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, смт Крижопіль, громадянина України, з вищою освітою, який працює у приватного підприємця на посаді експедитора, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2010 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою реєстрації в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що слідчим, прокурором при розгляді клопотання не наведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначено підстав для обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З огляду на зазначені обставини та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя визначив за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу апеляційного суду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, їх тяжкість та обставини вчинення, перебування підозрюваного у розшуку та знаходження на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області кримінальних проваджень, по яких щодо нього застосовано запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, чого слідчий суддя не врахував при прийнятті рішення.

На думку прокурора, єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зважаючи на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням насильства.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 23 лютого 2020 року органом досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

23 лютого 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України.

25 лютого 2020 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід повною мірою забезпечить запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не спростовують можливості запобігання їм шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Твердження сторони обвинувачення про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України, не можуть бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить прокурор.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних, що характеризують його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, місце роботи, застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2020 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою реєстрації в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: