Справа № 702/433/20
Провадження № 1-кс/702/76/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2020 року м. Монастирище
Слідчий суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 розглянув матеріали за клопотанням слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 погоджене прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 (матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 10.08.2020) про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :
До Монастирищенського районного суду Черкаської області надійшло клопотання слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 погоджене прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Volkswagen» моделі Touran, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та був вилучений під час огляду місця події 10.08.2020 по вул вул. Б.Хмельницького в напрямку вул Київська, смт Цибулів Монастирищенського району Черкаської області і поміщений на територію Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.
Згідно з ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Стаття 64-2 КПК України, яка була введена до Кримінального процесуального кодексу України відповідно до Закону України від18.02.2016 №1019-VIII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» є спеціальною нормою по відношенню до норм ст. 171 КПК України.
Таким чином, системний аналіз викладених норм КПК України дає підстави слідчому судді дійти до висновку, що з клопотанням про арешт майна третіх осіб має право звернутися виключно прокурор.
В клопотанні не визначено процесуальний статус особи, на майно якої слідчий просить накласти арешт.
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в кримінальному провадженні № 0000156 від 10.08.2020, підозра жодній особі не повідомлена.
Враховуючи викладене, у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні на час звернення до слідчого судді відсутні підозрювані, щодо яких здійснюється провадження, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вважається майном третьої особи, а тому з клопотанням про його арешт, відповідно до ст. 64-2 КПК України, повинен звертатися виключно прокурор.
Звернення з клопотанням про арешт майна неналежною особою може в подальшому призвести до визнання доказів, отриманих в результаті проведення слідчих дій, недопустимими.
Так, у клопотанні слідчий, зазначаючи, що майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не вказує статус даного майна відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України, що має значення для визначення строку звернення до суду із даним клопотанням.
Відповідно до частини третьої статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна, не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя повертає клопотання прокурору для усунення недоліків на підставі статті 172 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36, 37, 64-2, 132, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_2 погоджене прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 (матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 10.08.2020) про накладення арешту на майно - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення зазначених недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1