Номер провадження: 11-кп/813/386/21
Номер справи місцевого суду: 509/3264/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 , його захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 20.03.2019 стосовно:

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Чернівці, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не одруженого, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Іллічівську (Чорноморськ) Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні восьми) років позбавлення волі, а ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК Україниз призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 3, 4 ст. 75, п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 відрахований з 20.03.2019.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_11 , строк попереднього ув`язнення з 07.05.2018 по 20.03.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_13 строк попереднього ув`язнення з 07.05.2018 по 21.01.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_11 та ОСОБА_13 визнані винуватими у тому, що 30.04.2018, близько 21 год., ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 перебували у будівельному вагончику, розташованому на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 та вживали спиртні напої.
В цей час між обвинуваченим ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_15 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, виник конфлікт, під час вирішення якого обвинувачений ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_15 вийшли з будівельного вагончика, де у ОСОБА_11 виник злочинний умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_15 .
З цією метою ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, з метою протиправного позбавлення життя потерпілого, завдав йому численні удари руками, ногами та металевими обценьками в життєво-важливі органи, в результаті чого ОСОБА_15 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: гострої закритої черепно-мозкової травми; семи забитих ран голови; крововиливів у м`які тканини голови з внутрішньої поверхні правої бокової поверхні голови та лівої тім`яної області; відкритого уламкового вдавленого перелому луски правої тім`яної кістки з переходом на луску правої скроневої кістки; відкритого уламкового вдавленого перелому нижньої частини луски правих тім`яної та скроневої кісток, виличного відростку правої скроневої кістки та правого сосцевидного відростку скроневої кістки з переходом на кістки основи черепу; двох розривів твердої мозкової оболонки; крововиливу під твердою мозковою оболонкою (субдуральний крововилив) лівої півкулі мозку по верхньо-боковій поверхні лівої тім`яної долі; крововиливів під м`якими мозковими оболонками (субарахноїдальні крововиливи) правої тім`яно-скроневої долі та під м`якими мозковими оболонками лівої тім`яної долі; забою правої скроневої долі головного мозку, в результаті яких настала смерть потерпілого.
Смерть потерпілого ОСОБА_15 настала від отриманих тілесних ушкоджень, що призвело до розвитку набряку мозку та гострої крововтрати.
Між отриманою гострою закритою черепно-мозковою травмою і смертю потерпілого ОСОБА_15 , є прямий причинний зв`язок.
Безпосередньо після цього, перебуваючи біля будівельного вагончика, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , який був очевидцем вчинення вбивства, але заздалегідь не обіцяв ОСОБА_11 приховати вчинений ним злочин, який є особливо тяжким, переконавшись у настанні смерті потерпілого ОСОБА_15 , діючи умисно та спільно, з метою приховування слідів злочину, сховали труп потерпілого в покинутій будівлі, розташованій на відстані 150 м від місця події, закидавши сміттям, де труп знаходився до 06.05.2018, до його виявлення.
Також, з метою приховування слідів злочину, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 замили сліди крові, залишені на місці вчинення злочину та на металевих обценьках - знарядді умисного вбивства.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, яки їх подали.
Захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 зазначив, що вважає вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

1) суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги, як доказ, протокол огляду місця події, оскільки зазначений процесуальний документ складений з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, тому є неналежним доказом у кримінальному провадженні. Зокрема, стороною обвинувачення порушено положення ст.ст. 237, 234 КПК України, під час огляду місця події, та не надано суду ухвалу слідчого судді в порядку ст. 233 КПК України, отже цей доказ є недопустимим відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України;

2) суд не врахував, що обвинувачення його підзахисного ґрунтується на показаннях обвинуваченого ОСОБА_13 та не навів у вироку доказів наявності у ОСОБА_11 мотиву та умислу на позбавлення життя потерпілого;

3) суд також, при призначенні покарання, не врахував його вік, те, що його підзахисний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, а обставини, які обтяжують покарання відсутні, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів перебування ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на наведені доводи, захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вирок стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Правові позиції інших учасників апеляційного розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_11 та захисник ОСОБА_12 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_13 , та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як видно зі змісту вироку суду 1-ої інстанції, він повністю відповідає приписам зазначеним вище нормам кримінального процесуального закону.

Так, обґрунтовуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, суд 1-ої інстанції послався на досліджені ним докази, а саме:

- показання обвинуваченого ОСОБА_13 , який, не оспорюючи фактичні обставини справи, пояснив суду, що 30 квітня 2018 року він, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 перебували у будівельному вагончику та вживали спиртні напої. Раптом, між ОСОБА_11 та ОСОБА_15 виник конфлікт з-за грошей, в ході якого ОСОБА_15 став поводити себе агресивно щодо ОСОБА_11 . Намагаючись зупинити ОСОБА_15 , він застосував до нього сльозогінний газ з балончику, в результаті чого ОСОБА_11 та ОСОБА_15 вийшли з вагончику, а він залишився там на деякий час. Вийшовши з вагончику, він побачив, як ОСОБА_11 наносив удари ОСОБА_15 , який лежав на землі, обценьками. Згодом, впевнившись у смерті потерпілого, він та ОСОБА_11 сховали труп потерпілого в гаражі;
- показання свідка ОСОБА_16 , який підтвердив суду, що 30.04.2018 він, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 вживали спиртні напої у будівельному вагончику, але очевидцем вбивства він не був;
- протокол огляду місця події (т. 1, а.к.п. 179-198), відповідно до якого, 06.05.2018 було проведено огляд місцевості за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне та виявлено бетонну споруду, всередині якої виявлено труп ОСОБА_15 та вилучено наступні предмети: одяг трупа футболка сірого кольору, штани чорного кольору, труси сірого кольору, носки чорного кольору; білий полімерний пакет з нашаруваннями речовини бурого кольору; рожевий рюкзак із зображенням кішки; пакет білого кольору з написом «АТБ», у якому знаходилася пара гумових рукавичок оранжевого кольору, матерчата рукавичка білого кольору, пакет з написом «Таврія-В», полімерний пакет з написом «Пластівці», пачка від цигарок «Море», пачка від цигарок «Прилуки», сірий полімерний пакет з написом «7»; фрагмент схожий на волосся поміщений до паперового конверту; піднігтевий вміст пальців трупа з лівої руки; піднігтевий вміст пальців трупа з правої руки; змив речовини бурого кольору з поверхні землі з під голови трупа; полімерний пакет синього кольору з написом «BMW»; полімерна пляшка синього кольору, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1, а.к.п. 199-202);
- протоколи огляду місця події (т. 1, а.к.п. 205-220, 221-226), відповідно до яких, 07.05.2018 було проведено огляди приміщення недобудованої будівлі та прилеглої території за адресою: АДРЕСА_4 , під час яких було виявлено та вилучено наступні предмети: куртку темного кольору; капюшон темного кольору; джинси темно-синього кольору; мотузку жовтого кольору; металеву палицю; металевий брус, обценьки для демонтажу; три зрізи тканинного матеріалу; сокиру загальною довжиною 33,3 см, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 1, а.к.п. 232-233);
- висновок експерта №159 від 17.07.2018 (т. 1, а.к.п. 234-238, 239, 240-241, 242-244, 245, 246-251, т. 2, а.к.п. 1-6), згідно з якими, у ОСОБА_15 виявлені наступні тілесні ушкодження: гостра закрита черепно-мозкова травма: сім забитих ран голови (рани №1-6, 10), крововиливи у м`які тканини голови з внутрішньої поверхні правої бокової поверхні голови та лівої тім`яної області; відкритий уламковий вдавлений перелом луски правої тім`яної кістки з переходом на луску правої скроневої кістки; відкритий уламковий вдавлений перелом нижньої частини луски правих тім`яної та скроневої кісток, виличного відростку правої скроневої кістки та правого сосцевидного відростку скроневої кістки з переходом на кістки основи черепу; два (2) розриви твердої мозкової оболонки; крововилив під твердою мозковою оболонкою (субдуральний крововилив) лівої півкулі мозку по верхньо-боковій поверхні лівої тім`яної долі; крововиливи під м`якими мозковими оболонками (субарахноїдальні крововиливи) правої тім`яно-скроневої долі та під м`якими мозковими оболонками лівої тім`яної долі; забій правої скроневої долі головного мозку, які, згідно з п. 2.1.3. «а», «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження; смерть ОСОБА_15 настала від отриманих тілесних ушкоджень, що призвело до розвитку набряку мозку та гострої крововтрати; між отриманою гострою закритою черепно-мозковою травмою і смертю ОСОБА_15 є прямий причинний зв`язок;
- висновок експерта №500 від 18.06.2018 (т.2, а.к.п. 10-13), відповідно до якого, походження крові на фрагментах марлі з місця події, не можна виключити від потерпілого;
- протокол обшуку від 07.05.2018 за місцем проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2, а.к.п. 33-60, 61- флеш накопичувач), під час якого було виявлено та вилучено: газовий балончик «Терен-4»; чоловічі черевики; камуфляжний одяг синього кольору; костюм охоронця світло-коричневого кольору, що складається зі штанів та куртки; чоловічі черевики; чорні туфлі та чорні туфлі зі шнурками, які долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 2, а.к.п. 63, 64-65) та документи, які посвідчують особу ОСОБА_13 ;
- висновок експерта №425 від 15.11.2018 (т. 2, а.к.п. 121-129), згідно з яким, на металевих обценьках виявлено кров померлого ОСОБА_15 ;
- висновки експерта №433 від 14.09.2018 (т. 2, а.к.п. 135-140) та №434 від 17 вересня 2018 року (т. 2, а.к.п. 146-154), відповідно до яких, встановлено генетичні ознаки фрагмента кістки трупа та крові на вилученій куртці, які збігаються;
- протоколи проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_11 (т. 2, а.к.п. 186-189) та за участю обвинуваченого ОСОБА_13 (т.2, а.к.п. 190), під час яких обвинувачені розповіли про обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, які збігаються з обставинами, встановленими судом.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №267 від 26.06.2018 (т. 2, а.к.п. 50-53), ОСОБА_11 на хронічне психічне захворювання не страждав і не страждає, під час вчинення протиправного діяння ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Дослідивши та оцінивши наведені докази, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції обґрунтовано критично оцінив доводи обвинуваченого ОСОБА_11 , щодо його непричетності до вбивства ОСОБА_15 , як намагання уникнути кримінальної відповідальності, адже вони спростовуються наведеними вище доказами, зокрема: послідовними показаннями обвинуваченого ОСОБА_13 , щодо обставин справи; показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , які він надав під час проведення слідчого експерименту за участі його захисника із застосуванням відеозапису після роз`яснення підозрюваному передбаченого ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України права не свідчити проти себе, а саме, розповів про обставини вчинення ним вбивства (т.2, а.к.п. 186-189); первісними показаннями ОСОБА_11 під час судового розгляду.
Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.09.2020 по справі № 740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19 щодо обґрунтованості застосування судом положень ч. 4 ст. 95 КПК під час оцінки як доказу протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого на стадії досудового розслідування на предмет його допустимості.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, та за відсутності зі сторони учасників судового розгляду жодних клопотань, щодо повторного дослідження доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про таке:
1) довід про те, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги, як доказ, протокол огляду місця події, оскільки зазначений процесуальний документ складений з грубим порушенням вимог ст.ст. 237, 234, 233 КПК України, є безпідставним, оскільки, відповідно до припису ч. 1 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Натомість, огляд місця події проведений з дозволу власника ОСОБА_17 (т. 1, а.к.п. 227);

2) твердження захисника про те, що обвинувачення його підзахисного ґрунтується на показаннях обвинуваченого ОСОБА_13 та не навів у вироку доказів наявності у ОСОБА_11 мотиву та умислу на позбавлення життя потерпілого, апеляційний суд вважає таким, що не відповідає дійсності, адже, окрім показань ОСОБА_13 , суд 1-ої інстанції у вироку послався на інші докази. До того ж, викладаючи у мотивувальній частині вироку фактичні обставини справи, суд зазначив про умисність дій обвинуваченого та навів мотив його дій, а саме, неприязні стосунки та конфлікт, що виник на їх підставі;

3) довід захисника про неврахування судом, при призначенні покарання ОСОБА_11 його віку, те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, а обставини, які обтяжують покарання відсутні, є безпідставним, адже суд у вироку послався на зазначені обставини, а покарання призначив у межах, наближених до мінімальної санкції ч. 1 ст. 115 КК України;

4) посилання в апеляційній скарзі на недоведеність знаходження обвинуваченого ОСОБА_11 під час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є неспроможним та спростовується сукупністю досліджених судом 1-ої інстанції доказів, зокрема, поясненнями самого обвинуваченого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_16 про спільне вживання ними та потерпілим ОСОБА_15 спиртних напоїв у будівельному вагончику, висновком судово-медичної експертизи №159 від 17.07.2018 та актом судово-токсікологічного дослідження, згідно яких у потерпілого ОСОБА_15 виявлено етиловий спирт в концентрації: в м`язі - 2,7 ‰, в сечі 5,04 ‰, що відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння (т.1, а.к.п.234-238, 240-241).

Враховуючи наведене, а також з огляду на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 15 березня 2018 року, справа №372/2291/16-к (провадження № 51-138км18), від 03 грудня 2019 року, справа № 571/1436/15-к (провадження № 51-1922км19), апеляційний суд не може констатувати, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину в стані алкогольного сп`яніння не доведено поза розумним сумнівом.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд першої інстанції зазначив у вироку, що враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його першу судимість, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує його покарання, та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , з числа передбачених ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , з числа передбачених ст. 67 КК України, суд визнав вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним, обґрунтованим та справедливим, тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку суду першої інстанції, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 20.03.2019, яким ОСОБА_11 визнаний винниму вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та ОСОБА_13 , визнаний винниму вчиненні злочину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4