Провадження № 1-кс/205/1670/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0002162, внесеному 22 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Слов`янськ Донецької області, громадянин України, має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, без постійного місця проживання та реєстрації, підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2020 року до суду надійшло вищевказане клопотання слідчого. В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.12.2020 приблизно о 07 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився приміщенні аптеки «Руан-41», яка розташована за адресою: м. Дніпро вул. Ближня, 31 де у нього раптово виник кримінально протиправний намір, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме вимірювача артеріального тиску фірми «drFrei» модель М-200А та бандажу універсального фірми «Med Textile» Art 4011, яке належить ТОВ «Регіональна аптечна мережа Руан», представником якого є ОСОБА_6 . Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, знаходячись у вище вказаному місці та час, розуміючи, що його дії мають відкритий характер ОСОБА_4 шляхом розбиття скла, яким була обладнана вітрина, схопив з полиці вимірювач артеріального тиску фірми «drFrei» модель М-200А, бандаж універсальний фірми «МЕДТЕКСТИЛ» та корсет лікувально-профілактичний марки « МЕДТЕКСТИЛЬ». Утримуючи викраде майно, ОСОБА_4 почав тікати з місця вчинення кримінального правопорушення та вибіг з приміщення вказаної аптеки, але був затриманий свідком ОСОБА_7 . Отже, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.
22 грудня 2020 року ОСОБА_4 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення? передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.186 КК України, повністю обґрунтована та підтверджується зібраними доказами в ході досудового розслідування у своїй сукупності.
В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_4 встановлено ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вищевказані ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, стійного джерела доходу не має і у зв`язку з чим вчинив кримінальне правопорушення з корисливим мотивом, раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, тобто неодружений, без визначеного місця проживання, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому є підстави вважати, що підозрюваний, побоюючись покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене може здійснити спроби до переховування від органів досудового розслідування та суду, а також може продовжити вчиняти корисливі кримінальні правопорушення.

Таким чином, існують беззаперечні відомості про наявність у матеріалах досудового розслідування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім як, тримання під вартою, не призведе до належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини та підстави, викладені у клопотанні, та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_4 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, не заперечував, та згоден із клопотанням про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думку прокурора та підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
В провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ Національної поліції України в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 22 грудня 2020 року за №0002162, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186КК України.
22 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186КК України, що виразилось у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед іншого - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця проживання і роботи; наявність судимостей у підозрюваного.
Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами прийняття заяви у ОСОБА_6 від 22.12.2020; допиту представника потерпілого ОСОБА_6 від 22.12.2020; допиту свідка ОСОБА_8 від 22.12.2020; допиту свідка ОСОБА_7 від 22.12.2020; пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.12.2020; пред`явлення особи для впізнання фотознімками від 22.12.2020; огляду місця події від 22.12.2020; допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 22.12.2020; речовими доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження.
Вказані вище докази у своїй сукупності дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».
Отже, слідчий суддя приймає до уваги конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному правопорушенні.
Так, прокурором доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у замаху на вчиненні зазначеного тяжкого кримінального правопорушення, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , під загрозою застосування покарання та усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 Рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, під час досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Зокрема, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає не доведений, оскільки в матеріалах провадження відсутні дані, що ОСОБА_4 якимось чином намагався або може здійснити незаконний вплив на свідків, які вже допитані, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, а прокурором вказаних відомостей не надано.

Інший ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення прокурором доведений, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, останній раз був засуджений 15 січня 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185КК України до покарання у виді арешту строком на три місяці, та 10 березня 2020 року був звільнений по відбуттю строку покарання, що також підтверджується наявними в матеріалах провадження доказами.

Також слідчим суддею враховується ступінь тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , котрий відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
При цьому слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Слідчим суддею також враховуються дані про особу ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працює та не має законного джерела доходу, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення через пів року після звільнення по відбуттю покарання.
Зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», вважаю виправданим необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у кримінальному правопорушенні, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя відповідно до пункту першого частини 4 статті 183 КПК України не визначає заставу у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197, 309 КК України слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУ Національної поліції України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 19 лютого 2021 року включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

.