Справа № 522/58/19 Провадження 1-кп/522/183/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002822 від «14» травня 2018 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болнісі, Республіки Грузії, громадянина республіки Грузія, азербайджанця, з неповною середньою освітою (9 класів), перебуваючого у цивільному шлюбі, не працевлаштованого, без реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.07.2019р. вироком Малиновського районного суду м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч.4 ст. 296 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, за наступних обставинах.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 14.05.2018р., приблизно о 07 год. 30 хв., останній, заздалегідь маючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, вирішив з метою ефективного заволодіння чужим майном, що йому необхідно вчиняти дії, пов`язані з застосуванням насильства щодо потерпілих та викраденням майна, в більш безлюдному місці, обравши таким чином парадну, яка розташована в дворі будинку АДРЕСА_2 , біля якої зустрів раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка виходила з парадної та мала при собі рюкзак.

Далі, ОСОБА_9 , заздалегідь маючи злочинний намір, на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, при цьому маючи при собі завчасно підготовлене знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме газовий балончик зі сльозоточивим газом, за допомогою якого при його застосуванні відносно потерпілого, матиме змогу ефективно та безперешкодно для себе заволодіти чужим майном, визначив предметом свого злочинного посягання вищевказаний рюкзак, вартістю 700 гривень, в якому перебували мобільний телефон марки «Iphone 7», в корпусі рожевого кольору, вартістю 20000 гривень та гаманець, вартістю 1500 гривень.

Діючи з вказаною метою, ОСОБА_9 , дочекавшись моменту, найбільш зручнішого для реалізації свого злочинного умислу, діючи швидко, відповідно до заздалегідь спланованих дій, перебуваючи на певній відстані від потерпілої, зненацька для неї, застосував в її бік газовий балончик, від дії якого

потерпіла на мить дезорієнтувалась, однак при цьому не отримала тілесних ушкоджень, наблизився до неї та намагався вирвати у потерпілої вищезазначений рюкзак, в якому перебувало вищевказане майно, але ОСОБА_10 почала голосно кричати про допомогу, тим самим привертаючи увагу. У зв`язку із чим, ОСОБА_9 , розуміючи, що його злочинний план, направлений на відкрите заволодіння чужого майна викрито, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Вищевказаним кримінальним правопорушенням попереджено спричинення матеріального збитку потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 22 200 гривень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками - незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тобто особа не виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від її волі, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Крім того, згідно обвинувального акту, 02.07.2018р., приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_9 , разом з іншою невстановленою собою, заздалегідь маючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, вирішили з метою ефективного заволодіння чужим майном, що їм необхідно вчиняти дії, пов`язані з застосуванням насильства щодо потерпілих та викраденням майна, в більш безлюдному місці, обравши таким чином парадну, яка розташована в дворі будинку №81 по вул. Катерининській в м. Одесі, зустріли раніше незнайому їм ОСОБА_11 , яка виходила з парадної та мала при собі жіночу сумку.

У вказаний час, ОСОБА_9 разом з іншою невстановленою особою, заздалегідь маючи злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, при цьому маючи при собі завчасно підготовлене знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме газовий балончик зі сльозоточивим газом, за допомогою якого при його застосуванні відносно потерпілого, матиме змогу ефективно, безпечно та безперешкодно для себе заволодіти чужим майном.

Розподіливши свої злочинні ролі, ОСОБА_9 разом з іншою невстановленою особою, визначили предметом свого злочинного посягання вищевказану сумку та інше майно, яке могло в ній перебувати.

Далі, діючи з вказаною метою, ОСОБА_9 разом з іншою невстановленою особою, дочекавшись моменту найбільш зручнішого для реалізації свого злочинного умислу, діючи швидко, відповідно до заздалегідь спланованих дій, зненацька для ОСОБА_11 , невстановлена особа заблокувала двері парадної, а ОСОБА_9 схопився за вищевказану сумку та штовхнув потерпілу, внаслідок чого потерпіла впала на землю, та з метою уникнення опору від останньої та присікання спробам чинити нею будь-яку протидію, застосував в її бік газовий балончик, від дії якого потерпіла ОСОБА_11 на мить дезорієнтувалась, однак при цьому не отримала тілесних ушкоджень, що надало змогу ОСОБА_12 , разом з іншою невстановленою особою, заволодіти вищевказаною сумкою, білого кольору, в якій перебували: грошові кошти, у сумі 170 000 гривень, належні потерпілому фізичній особі-підприємцю ОСОБА_13 , мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5», в корпусі золотистого кольору, вартістю 10000 гривень та гаманець, в якому перебували грошові кошти, у сумі 10 000 належні потерпілій ОСОБА_11 .

Виконавши всі дії, які ОСОБА_9 , разом з іншою невстановленою особою, вважали за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, в подальшому розпорядившись майном потерпілих на власний розсуд. Вищевказаним кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_14 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 20 000 гривень та потерпілому ОСОБА_13 спричинено матеріальний збиток на суму 170 000 тисяч гривень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений, за попередньою змовою групою осіб та що завдав значної шкоди потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, не визнав, пояснюючи, що на момент вчинення інкримінованих злочинів, а саме 14.05.2018р. та 02.07.2018р. він знаходився за місцем свого мешкання в Миколаївській області, про що може підтвердити його дружина, сім`я, сусіди.

При затриманні, 12.11.2018р., в нього був мобільний телефон «Гонор-9». Номер телефону обвинувачений ОСОБА_9 не пам`ятає, проте він зазначений в обвинувальному акті, направленому до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Крім того, в судовому засіданні від 26.11.2020р. обвинувачений ОСОБА_9 , відповідаючи на додаткові запитання учасників процесу, пояснив, що вищезазначений мобільний телефон з мобільним номером він придбав приблизно в вересні жовтні 2018 року, тобто вже після інкримінованих йому злочинів від 14.05.2018р. та 02.07.2018р.

Напередодні затримання він перебував вдома в с. Бузьке Миколаївської області, йому зателефонував слідчий та попросив на наступний день з`явитись до райвідділку в м. Миколаїв. Знаючи, що стосовно нього в Заводському районному суді м. Миколаєва здійснюється судове провадження по іншому кримінальному провадженні, ОСОБА_9 приїхав до райвідділку, де його затримали працівники Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області. Вже в райвідділку м. Миколаєва йому повідомили про злочини, в яких він підозрюється, проте, свою провину ОСОБА_9 не визнавав та не визнає, так як не вчиняв вказаних злочинів.

З моменту затримання до даного часу обвинувачений ОСОБА_9 знаходиться під вартою.

Мобільний телефон працівники поліції вилучили у нього відразу після затримання та назад не повертали, про це свідчить навіть той факт, що він знаходився під вартою в ОСІ-21, де підозрюваним заборонено мати та користуватися мобільними телефонами, проте в справі є, начебто, його розписка, що слідчий повернув йому телефон.

Крім того, як зазначив обвинувачений ОСОБА_9 відповідаючи на запитання адвоката, сім карту ОСОБА_9 не жував. Рапорт про те, що він начебто пошкодив речовий доказ у вигляді «сім-карти» має неправдиві дані. Крім того, під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, був відсутній адвокат.

Відповідаючи на додаткові запитання, обвинувачений ОСОБА_9 повідомив суду, що чохол від мобільного телефону, який знайшли за місцем його мешкання, належить сестрі його дружини, про що вона може підтвердити. Крім того, про вказане його дружина також розповідала в ході досудового розслідування. Обвинуваченому ОСОБА_12 незрозуміло, чому окрім одного чохла, працівники поліції не вилучили ще й інші чохли від мобільних телефонів, які також знаходились за місцем його мешкання.

Доводи прокурора про те, що потерпіла ОСОБА_11 , начебто опізнала його як особу, яка вчинила 02.07.2018р. стосовно неї злочин, ОСОБА_9 не підтверджує, так як потерпіла в судовому засіданні не впізнала його. Крім того, потерпіла повідомила суду, що на наступний день працівники поліції їй показували на мобільному телефоні фотографії осіб, які б могли вчинити стосовно неї кримінальне правопорушення, проте вона обвинуваченого ОСОБА_6 не опізнала. Він не вчиняв стосовно потерпілої будь який злочин.

Просив суд звернути увагу на той факт, що матеріали кримінального провадження надані прокурором, різняться від показань, наданих потерпілою ОСОБА_10 , а саме щодо того, що вона протягом тижня після вчинення стосовно неї злочину, а саме 14.05.2020р. повідомила в поліцію про те, що біля під`їзду знаходились підозрілі особи. Проте повідомлення, надане прокурором, містить відомості, що ОСОБА_10 зверталась до поліції 02.07.2018, тобто майже через 2 місяці після вчинення кримінального правопорушення стосовно неї.

Крім того, протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілій складено 16.08.2018р., проте обвинуваченого ОСОБА_6 затримано тільки 12.11.2018р., тобто вказане свідчить про фальсифікацію доказів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 просив зазначити, що сума викраденого майна від 02.07.2018, яка зазначена потерпілою ОСОБА_15 в судовому засіданні, різниться з сумою, зазначеною в її заяві про вчинений злочин.

Крім того, як зазначив ОСОБА_9 , допитана в ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_11 не зазначала, що в неї було викрадено чохол від мобільного телефону.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 та його адвокат, просили суд звернути увагу на той факт, що у наявному в матеріалах кримінального провадження орієнтуванню, складеному начальником Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за показаннями потерпілої, маються прикмети осіб, які вчинили злочин від 02.07.2018. Відповідно до них вбачається, що особи мали зріст 170-175 см, проте зріст ОСОБА_6 складає 164 см.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_10 14.07.2020р. пояснила суду, що 14.05.2018 біля 07.30 годині, вона виходила із під`їзду будинку, де вона мешкала, відкривши вхідні двері побачила невідомого чоловіка невисокого зросту, в окулярах та капюшоні, в темній одежі, який відштовхнув її назад у під`їзд, після чого застосував стосовно неї аерозоль із балончику та намагався вихопити рюкзак потерпілої, відірвав лямку від замку рюкзака, від чого потерпіла впала на землю та почала голосно звати на допомогу, після чого нападник вибіг із під`їзду у невідомому напрямку. Потерпіла повернулася додому та викликала працівників поліції.

Через декілька днів після нападу на потерпілу ОСОБА_10 , вона побачила у дворі їх будинку двох невідомих чоловіків, які вели себе, як на її погляд, дивно. Вони повідомили потерпілій, що привезли воду до когось із мешканців, проте будь яких бутлів у них не було. Один із чоловіків розмовляв з нею, а другий стояв спиною до неї, так як він блював. Потерпілій ОСОБА_10 здалось, що у одного із них, а саме у чоловіка, який погано себе почував, була схожа куртка, яка була у нападника, у зв`язку із чим вона зателефонувала до поліції та повідомила про підозрілих осіб. Працівників поліції вона не чекала. Працівники поліції приїхали на виклик біля 10.00-11.00 години. Проте знає, що через деякий час у їх під`їзді пограбували дівчину та викрали у неї мобільний телефон.

На додаткове запитання прокурора, потерпіла повідомила, що раніше обвинуваченого ОСОБА_6 не бачила.

Потерпіла повідомила, що вона не може стверджувати, що саме ОСОБА_9 є тією особою, яка вчинила стосовно неї злочин. Вона не знає якісь особливості у зовнішності нападника, за якими б могла опізнати його. Звернула увагу лише на те, що нападник був невеликого зросту, трішки вище за неї (її зріст 158 см). Одягнуті на нападнику окуляри та капюшон не надавали їй можливість розглядіти обличчя зазначеної особи.

Відповідаючи на запитання прокурора та адвоката, потерпіла ОСОБА_10 двічі додатково зазначила, що двох чоловіків, які їй здавалися дивними, вона бачила через декілька днів після 14.05.2018р., тобто на протязі одного тижня.

Крім того, прокурором, через три місяці після допиту потерпілої ОСОБА_10 в суді та підтвердження відсутності запитань до потерпілої з боку прокурора, після завершення судового розгляду обвинувального акту, під час дебатів, заявлено клопотання про поновлення судового розгляду та виклик потерпілої в судове засідання для повторного допиту.

Не зважаючи на необґрунтованість вимог, зазначених у клопотанні прокурора, проте маючи мету усунення протиріч між свідченнями, наданими потерпілою в ході досудового розслідування та показаннями, наданими нею в судовому засіданні, судом було задоволено клопотання сторони обвинувачення.

Проте, забезпечити явку потерпілої в судове засідання для повторного допиту під час судового розгляду, прокурор не зміг.

Крім того, в судовому засіданні в якості потерпілої була допитана ОСОБА_11 , яка пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_6 не знає, бачить його вперше. Причин оговорювати його не має.

02.07.2018р. о 08.20 год. вона виходила із під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Відкривши вхідні двері, побачила двох невідомих чоловіків в темній одежі, один із яких був одягнений в маску. Один із них штовхнув її назад у під`їзд, потім нападники зірвали сумку із її плечей, після чого потерпіла стала кричати, у той час чоловік в масці застосував стосовно неї аерозоль із балончику та вони обоє вибігли із під`їзду у невідомому напрямку. Після чого, потерпіла ОСОБА_11 вибігла за ними, проте не наздогнала їх. Вона дійшла до аптеки, де їй допомогли промити очі та викликали працівників поліції. У неї було викрадено мобільний телефон в чохлі та грошові кошти приблизно в сумі 210000 грн., із них 200000 належали потерпілому ОСОБА_16 , а 10000 грн. належали їй особисто.

Потерпіла підтвердила той факт, що на досудовому розслідуванні з нею проводилась така процесуальна дія, як упізнання речового доказу, а саме чохла від мобільного телефону, які були в кількості 4 штук, різного кольору. Потерпіла ОСОБА_11 опізнала чохол сріблястого кольору.

Слідчі дії щодо впізнання особи, яка вчинила стосовно неї кримінальне правопорушення, за участю потерпілої ОСОБА_11 , не проводились. Слідчий лише їй показав на телефоні осіб, які могли бути причетні до злочину, проте, вона нікого не опізнала серед них.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_9 за загальними зовнішніми даними (зріст), схожий на особу, яка 02.07.2018р. вчинила стосовно неї злочин, та яка на момент злочину була у масці. Опізнала ОСОБА_6 за очима, так як запам`ятала його очі та погляд.

Відповідаючи на запитання адвоката, потерпіла зазначила, що на досудовому розслідування описувала осіб, які вчинили стосовно неї злочин, як осіб, які мають зріст 170-175 см. Зазначені виміри були приблизними, так як вирахувані приблизно, на око.

Ураховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, в ході судового розгляду судом були досліджені письмові докази в кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях:

-копія витягу з ЄРДР за № 0002822 від 14.05.2018р. за ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України, відповідно до якого 14.05.2018р. до Приморського ВП в м. Одесі надійшла заява ОСОБА_10 про намагання невстановленою особою 14.05.2018р. біля 07.20-07.40 годині, стосовно неї, із застосуванням газового балончика, заволодіти рюкзаком потерпілої, в якому знаходились мобільний телефон та грошові кошти. Крім того, витяг містить другу заяву від 02.07.2018р. від потерпілої ОСОБА_11 про прийняття мір до невстановлених осіб, які відкрито, із застосуванням газового балончику викрали грошові кошти в сумі 50000 гривень, мобільний телефон «Самсунг Гелексі-5» з сім карткою;

-протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.07.2018р. (09.00 год.) від ОСОБА_11 щодо прийняття заходів до невстановлених осіб, які 02.07.2018р. об 08.20 із застосуванням газового балончику викрали жіночу сумку, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 50000 гривень та мобільний телефон «Самсунг Гелексі -5» в корпусі золотого кольору з абонентським номером «Київстар». Відповідно до зазначеної заяви: тілесні ушкодження потерпілій завдано не було, нападників потерпіла не бачила, опізнати осіб, які вчинили стосовно неї кримінальне правопорушення,- не зможе;

-протокол прийняття заяви від 14.05.2018р. від ОСОБА_10 про прийняття мір до невстановленої особи, яка 14.05.2018р. біля 07.20-07.40 із застосуванням газового балончику намагалася викрасти рюкзак, в якому знаходились мобільний телефон, гаманець та особисті речі;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.08.2018р., відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_10 опізнала ОСОБА_6 як особу, яка 14.05.2018р. вчинила стосовно неї розбійний напад. Опізнала обвинуваченого ОСОБА_6 за загальними рисами зовнішності, а саме за формою обличчя, формою носа, розташуванням очей, тощо;

-копія інформаційного листа, відповідно до якого вбачається, що 02.07.2018р. об 07.32 години, від потерпілої ОСОБА_10 надійшло повідомлення на лінію «102» про те, що біля будинку № 81 по вул. Катерининській в м. Одесі знаходяться невідомі особи, які схожі на осіб, які місяць назад вчинили напад на заявницю. Станом на 08.10 годину 02.07.2018р. інформація не підтвердилася;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 16.08.2018р., відповідно до якого, свідок ОСОБА_10 опізнала ОСОБА_6 як особу яка 14.05.2018р. вчинила стосовно неї розбійний напад. Опізнала обвинуваченого ОСОБА_6 за загальними рисами зовнішності, а саме за формою обличчя, формою носа, розташуванням очей, тощо;

-довідка Бузької сільської ради Миколаївської області про те що за адресою: АДРЕСА_3 проживають без реєстрації: ОСОБА_17 1992 р.н., її діти ОСОБА_18 2013р.н., ОСОБА_19 2015 р.н., та ОСОБА_19 2018 р.н., та її співмешканець ОСОБА_9 (проживає не постійно);

-ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 08.11.2018р. про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_9 ;

-протокол обшуку від 12.11.2018р., в ході проведення обшуку приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 . В ході обшуку вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_2 , в кузові сірого кольору, 1982 року випуску, власником якого є ОСОБА_20 , серія НОМЕР_3 , видане РЕВ №2 при ВДАІ ГУ УМВС України в Одеській області від 25.03.2009; 2 (два) шт. CD-картки пам`яті на 256 MB та 2 GB; 5 (п`ять) шт. карток пам`яті формату Micro SD, з них: 3 шт. на 2 GB, 1 шт. на 1 GB та 1 шт. на 8 GB; розкладний чохол до мобільного телефону, з отворами для камери та дисплею, темно-сріблястого кольору, у внутрішній частині є відбиток у вигляді «Samsung Galaxy Note 5» та наліпкою з маркуванням S/N НОМЕР_4 , модель EF- СИ920; 2 (два) набої, з маркуванням на гільзі «Форт 9мм Р.А.» та гумовими кулями;

-протокол затримання особи, на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання від 12.11.2018 р., відповідно до якого вбачається, що 12.11.2018р. о 10.10 годині, за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 48 затримано підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 187 КК України. Під час обшуку ОСОБА_9 добровільно видав мобільний телефон «Honor-9 Lite» в корпусі чорного кольору;

-протокол огляду предметів, вилучених 12.11.2018р. в ході проведення обшуку приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_2 , в кузові сірого кольору, 1982 року випуску, власником якого є ОСОБА_20 , серія НОМЕР_3 , видане РЕВ №2 при ВДАІ ГУ УМВС України в Одеській області від 25.03.2009; 2 (два) шт. CD-картки пам`яті на 256 MB та 2 GB; 5 (п`ять) шт. карток пам`яті формату Micro SD, з них: 3 шт. на 2 GB, 1 шт. на 1 GB та 1 шт. на 8 GB; розкладний чохол до мобільного телефону, з отворами для камери та дісплею, темно-сріблястого кольору, у внутрішній частині є відбиток у вигляді «Samsung Galaxy Note 5» та наліпкою з маркуванням S/N НОМЕР_4 , модель EF- СИ920; 2 (два) набої, з маркуванням на гільзі «Форт 9мм Р.А.» та гумовими кулями;

-фототаблиця до протоколу огляду предметів від 12.11.2018р.;

-постанова про визнання і долучення до провадження речових доказів від 12.11.2018р., вилучених в ході проведення обшуку приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 . В ході обшуку вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_2 , в кузові сірого кольору, 1982 року випуску, власником якого є ОСОБА_20 , серія НОМЕР_3 , видане РЕВ №2 при ВДАІ ГУ УМВС України в Одеській області від 25.03.2009; 2 (два) шт. CD-картки пам`яті на 256 MB та 2 GB; 5 (п`ять) шт. карток пам`яті формату Micro SD, з них: 3 шт. на 2 GB, 1 шт. на 1 GB та 1 шт. на 8 GB; розкладний чохол до мобільного телефону, з отворами для камери та дісплею, темно-сріблястого кольору, у внутрішній частині є відбиток у вигляді «Samsung Galaxy Note 5» та наліпкою з маркуванням S/N RF7GB22QFMEJCS, модель EF- СИ920; 2 (два) набої, з маркуванням на гільзі «Форт 9мм Р.А.» та гумовими кулями. Речові докази зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області;

-протокол огляду предмету від 12.11.2018р. о 23.20-23.40 мобільного телефону «Honor-9 Lite», вилученого 12.11.2018р. у обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до якого вбачається, що індикатор мобільного обладнання містить ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , моб. номера: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

-фототаблиця до протоколу огляду предмету від 12.11.2018р.;

-постанова про визнання та долучення до провадження речових доказів від 12.11.2018р, а саме мобільного телефону «Honor-9 Lite» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , в якому користувались абонентськими номерами: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 . Речові докази зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Приморського ВП в и. Одесі ГУНП в Одеській області;

-ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 19.11.2018р. про накладення арешту на мобільний телефон «Honor-9 Lite» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який користується абонентськими номера: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

-розписка на ім`я слідчого Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_21 від 29.12.2018р. про отримання ОСОБА_22 мобільного телефону «Honor-9 Lite» ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , в корпусі чорного кольору;

-рапорт слідчого ОСОБА_21 від 29.12.2018р. про те, що ОСОБА_9 під час доступу до матеріалів кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України з поверхні столу схопив сім карту «Київстар» НОМЕР_8 (яка визнана речовим доказом), пошкодив її зубами, після чого викинув до смітника;

-протокол пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2018р. потерілій ОСОБА_11 , відповідно до якого остання опізнала чохол золотистого кольору для мобільного телефону «Самсунг», який у неї було викрадено 02.07.2018р. та вилучено 12.11.2018р. за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 ;

-фототаблиця до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2018р.;

-ухвала Приморського районного суду від 20.09.2018р. про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, яка перебуває у володіння оператора ПРАТ «Київстар»;

-ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2018р. про зобов`язання оператора «Лайфсел» виготовити документ, що містить інформацію про телефонні номери, а також вхідні та вихідні дзвінки на них оператора «Лайфселл», у проміжок часу з 06.30 09.00 години 14.05.2018р.;

-ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2018р. про зобов`язання оператора «Київстар» виготовити документ, що містить інформацію про телефоні номера, а також вхідні та вихідні дзвінки на них оператора «Лайфселл», у проміжок часу з 06.30 09.00 години 14.05.2018р. за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 83;

-протокол тимчасового доступу до речей від 18.10.2018р. ПАТ «Київстар» - 1 ДВД диск;

-протокол тимчасового доступу до речей від 18.10.2018р. ТОВ «Лайфселл»- 1 ДВД диск;

-довідка за фактом розбійних нападів на ОСОБА_15 та ОСОБА_10 від 23.10.2018р., відповідно до якої вбачається, що абонентський номер НОМЕР_9 користувач в зоні дії базових станцій, розташованих на території Миколаївської області, 14.05.2018р. вперше з`єднання зафіксоване о 10.52.58 по вул. Гастело, 92 в м. Одесі, у зв`язку з чим встановити район перебування у період вчинення злочину у відношенні ОСОБА_10 не уявляється можливим. 02.07.2018р. 0 07.10.40, 07.11.28, перебуває в районі, зображеному на карті. В 12.17.45 зв`язок в зоні базових станцій, розташованих по вул. Репіна, 39 в м. Нова Одеса та о 13.33.08 в с. Бузьке, Новоодеського району Миколаївської області, а 03.07.2018 в м. Миколаєві;

-довідка за результатами моніторингу місця події, а саме інформації, отриманої від оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» з роздруківкою телефонних з`єднань, які мали місце в період вчинення кримінального правопорушення, тобто 14.05.2018р. приблизно о 07.30 за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 81 (ІМЕІ абонентського номера НОМЕР_10 (абоненський номер НОМЕР_11 );

-довідка за інформацією, отриманою від оператора телекомунікаційних засобів ТОВ «Лайфселл» з роздруківкою кінцевого обладнання ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ НОМЕР_10 ;

-рапорт на ім`я начальника Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про встановлення відомостей в результаті опрацювання заяви від 14.05.2018р., а саме: чоловік, куртка чорного кольору, чорні окуляри, невисокого зросту, не слов`янської зовнішності;

-копія паспорту на ім`я ОСОБА_23 .

Крім того, за клопотанням сторони обвинувачення судом залучено копію проекту обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, складеного в 2018 році слідчим СВ Заводського ВП в м. Одесі в Миколаївській області. Проект не містить дати складання та затвердження прокурором а також відсутні підписи слідчого та прокурора. Відбиток бланку прокуратури також вітсутній.

Крім того, за клопотанням сторони захисту, прокурором в судовому засіданні оголошувалось без залучення документу наступні документи:

-орієнтування, надане начальником Приморського ВП в м. Одесі за заявою потерпілої ОСОБА_14 від 02.07.2018р. про те, що в неї невідомі особи викрали мобільний телефон в корпусі золотистого кольору, грошові кошти. Прикмети нападників: чоловік, зріст 170-175, худорлявої тілобудови, волоси темно - русяві, одежа темного кольору, на обличчі була маска; прикмети іншого нападника чоловік циганської національності, зріст 170-175 см., волоси темно русявого кольору, коротка зачіска, худорлявої статури, був одягнений в футболку та штани темного кольору;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 , проведеного в ході досудового розслідування, відповідно до якого вбачається, що 02.07.2018р. біля 08.20 в парадній будинку за місцем її мешкання, на неї напали двоє невідомих чоловіків, один із яких був у масці, які із застосування аерозолю від балончика, викрали її сумку, в якій знаходився телефон в корпусі золотистого кольору, грошові кошти та інші належні їй речі.

Суд, дослідивши надані сторонами судового провадження докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що обвинувачений ОСОБА_9 підлягає виправданню в інкримінованих йому злочинах за недоведеністю його вини у вчинених злочинах із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні поряд з іншими підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Згідно з ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Яллог проти Німеччини» (11 липня 2006 року), «Шабельник проти України» (19 лютого 2009 року), зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Так, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів орган досудового розслідування обґрунтовує такими головними доказами: заявами потерпілих ОСОБА_10 від 14.05.2018р. та ОСОБА_11 від 02.07.2018 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.08.2018р. потерпілій ОСОБА_10 ; копією інформаційного листа від 02.07.218р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.08.2018р. свідку ОСОБА_10 ; протоколом обшуку від 12.11.2018р.; протоколом затримання особи, на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання від 12.11.2018 р.; протокол огляду предметів, вилучених 12.11.2018р. в ході затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , фото таблицею до протоколу огляду предметів від 12.11.2018р.; речовими доказами, вилученими 12.11.2018р.; рапортом слідчого ОСОБА_21 від 29.12.2018р. про знищення обвинуваченим ОСОБА_22 речового доказу; протоколом пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2018р. потерілій ОСОБА_11 ; фототаблицею до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2018р.; довідкою від 23.10.2018р.; довідкою за результатами моніторингу місця події від 14.05.2018р. за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 81; довідкою за інформацією, отриманою від оператора телекомунікаційних засобів ТОВ «Лайфселл» з роздруківкою кінцевого обладнання ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ НОМЕР_10 .

Разом з тим, вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_6 , виходячи з наступного.

Так, письмова заява потерпілої ОСОБА_10 не містить даних, що кримінальне правопорушення від 14.05.2018р. вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_24 . Крім того, зазначена заява не містить відомості стосовно того, чи бачила потерпіла ОСОБА_10 особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та чи зможе вона опізнати її за прикметами.

Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 не змогла опізнати обвинуваченого ОСОБА_6 як особу, яка намагалася заволодіти її майном 14.05.2018р. в під`їзду будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, письмова заява потерпілої ОСОБА_11 також не містить даних, що кримінальне правопорушення від 02.07.2018р. вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_24 . Крім того, зазначена заява не містить відомостей стосовно того, чи потерпіла ОСОБА_11 бачила особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та чи зможе опізнати її за прикметами.

Проте, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 зазначила, що обвинувачений ОСОБА_9 можливо може бути тією особою, яка 02.07.2018р. була у масці під час пограбування її речей. Опізнала ОСОБА_6 за очима, так як запам`ятала його очі та погляд.

Таким чином, показання потерпілої ОСОБА_11 , надані в судовому засіданні від 14.07.2020р. є первинними непрямими обвинувальними доказами, що у сукупності з іншими фактичними даними, зібраними у кримінальному провадженні, могли б доводити причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину стосовно потерпілої ОСОБА_11 .

Проте показання, дані потерпілою ОСОБА_11 в судовому засіданні. є такими, що суперечать іншим обставинам справи. Так, в заяві про вчинений злочин, потерпіла ОСОБА_11 в день вчинення злочину, повідомила орган досудового розслідування про той факт, що вона не бачила особу, яка вчинила злочин, та не зможе її опізнати. В судовому засіданні окрім цього стало відомо, що на обличчі нападника була надягнута маска темного кольору і було лише видно область очей. Проте, за минуванням тривалого часу після вчиненого злочину, а саме більш ніж двох років, потерпіла ОСОБА_11 повідомила суду про те що ОСОБА_9 може бути тією особою, яка вчинила стосовно неї злочин 02.07.2018р., опізнавши його за очима та поглядом. Вказані показання потерпілої суд оцінює критично, зважаючи на те, що вона повідомила у заяві про злочин, що не може повідомити ніяких прикмет нападника (крім невисокого росту та неслов`янської зовнішності).

Крім того, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, які надані стороною обвинувачення, а саме з заявою про вчинений злочин потерпілої ОСОБА_11 , витягом з ЄРДР про вчинений 02.07.2018р. стосовно ОСОБА_11 злочин, та оголошеним прокурором орієнтуванням про обставини та прикмети нападників, вбачається відсутність даних про той факт, що 02.07.2018р. у потерпілої було викрадено чохол до мобільного телефону сріблястого кольору. Так, зазначена заява та орінтування від 02.07.2018р. містять лише відомості про викрадення сумочки білого кольору, грошових коштів та мобільного телефону «Samsung Galaxy Note 5» в корпусі золотистого кольору.
Крім того, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 також містить лише посилання на викрадення у потерпілої ОСОБА_11 сумки білого кольору, в якій перебували: грошові кошти, мобільний телефон «Samsung Galaxy Note 5», в корпусі золотистого кольору, та гаманець.

Проте, матеріали кримінального провадження містять: протокол обшуку від 12.11.2018р. помешкання будинку в с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області, протокол огляду предметів, вилучених 12.11.2018р. в ході проведення обшуку приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 ; фототаблиця до протоколу огляду предметів від 12.11.2018р. та постанова про визнання і долучення до провадження речових доказів від 12.11.2018р. Відповідно до зазначених документів вилучалося, оглядалося та залучено до матеріалів кримінального провадження розкладний чохол до мобільного телефону, з отворами для камери та дісплею, темно-сріблястого кольору. Будь яких інших документів про вилучення інших чохлів до мобільних телефонів, стороною обвинувачення суду не надано.

Проте, відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2018р. потерпілій ОСОБА_11 , вбачається, що остання опізнала чохол золотистого кольору для мобільного телефону «Самсунг», який у неї було викрадено 02.07.2018р.

Таким чином, маються відмінності між зовнішніми даними чохла до мобільного телефону, який було вилучено 12.11.2018р. за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 та чохла, який надавався потерпілій ОСОБА_11 під час пред`явлення речей для впізнання.

Крім того, допитана в судовому засіданні 14.07.2020р. потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що під час пред`явлення речей вона опізнала чохол сріблястого кольору, проте 12.12.2018р. під час пред`явлення речей для впізнання, потерпіла ОСОБА_11 опізнала чохол золотистого кольору.

Зазначені розбіжності у описі вилучених під час обшуку речей, а саме кольору чохлів від мобільного телефону у протоколі про пред`явлення речей для впізнання ставлять під сумнів впізнання потерпілою ОСОБА_11 саме чохла від мобільного телефону, який, начебто, у неї було викрадено 02.07.2018р. та що це був саме чохол, вилучений за місцем мешкання ОСОБА_6 під час обшуку 12.11.2018 року.

Крім того, зазначене знову ж ставить під сумнів, щодо можливості впізнання потерпілою ОСОБА_11 «за поглядом» обвинуваченого ОСОБА_6 , після двох років вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, якщо вона помилково зазначила інший колір чохла від мобільного телефону, який вона опізнала під час пред`явлення речей для впізнання.

Відповідно до вимог ст. 229 КПК України річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.

Проте, зазначена слідча дія у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 була здійснена в порушення вимог ст. 229 КПК України, у зв`язку із наданням потерпілій для впізнання однорідних речей із різкими відмінностями у зовнішньому вигляді.

Так, відповідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2018р. вбачається, що для впізнання потерпілій ОСОБА_11 надано чохли від мобільних телефонів, які мають не тільки помітну різницю у розмірах, а й те, що усі вони були різних кольорів (золотистий, чорний, червоний, чорний з золотистим).

Відповідно до ч.1 ст.231 КПК України про проведення пред`явлення для впізнання складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу, у якому докладно зазначаються ознаки, за якими особа впізнала особу, річ чи труп, або зазначається, за сукупністю яких саме ознак особа впізнала особу, річ чи труп. Якщо проводилося фіксування ходу слідчої (розшукової) дії технічними засобами, до протоколу додаються фотографії осіб, речей чи трупа, що пред`являлися для впізнання, матеріали відеозапису.

Крім того, суд установив, що протоколи пред`явлення потерпілій ОСОБА_11 речей для впізнання від 12.12.2018р. складено з порушенням вимог ст. 231 КПК України, оскільки в них не зазначено докладно ознаки, за якими було опізнано викрадені речі, а наведено лише загальні фрази про ознаки таких речей, не описано їх деталей.

Так, потерпіла ОСОБА_11 впізнала чохол від мобільного телефону, позначений під номером 1, який належав ОСОБА_11 , за загальними рисами в сукупності, а також те, що на чохлі є потертості, залишки клею на отворі, а також подряпини. Однак у зазначеному протоколі в частині опису чотирьох чохлів до мобільних телефонів, які пред`являлися потерпілій ОСОБА_11 для впізнання, не описано характерних ознак чохлів, зокрема чохла від мобільного телефону під номером 1, а саме наявності на ньому подряпин, залишку клею на отворі, потертостей, а лише зазначено, що він мав золотистий колір.

З врахування вище викладеного, суд приходить до висновку, що слідча дія - пред`явлення речей для впізнання є незаконною, відтак її слід визнати недопустимим доказом.

Доводи потерпілої ОСОБА_11 , яка стверджувала, що впізнала чохол від мобільного телефону за індивідуальними ознаками - слідами клею, подряпинами, потертостями, пояснивши, що вона працює на ринку «Привоз» та постійно мобільний телефон падав на різні поверхні , не спростовують висновків суду в частині визнання цього доказу недопустимим з урахування протоколу обшуку від 12.11.2018р., з якого не вбачається вилучення під час обшуку чохла із слідами клею, подряпинами, потертостями.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які фактичні письмові докази (квитанції, чеки, технічні паспорта) належності потерпілій ОСОБА_11 речей, які було в неї викрадено.

Крім того, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлена конкретна сума грошових коштів, викрадених у потерпілої ОСОБА_11 . Так, сума, зазначена в заяві про вчинений злочин, в орієнтуванні на встановлення осіб від 02.07.2018р. та в обвинувальному акті, містить різні дані.

Сторона обвинувачення відмовилась від виклику потерпілого ОСОБА_16 , якому, начебто, належала більша частина грошових коштів, які знаходились у сумці ОСОБА_11 , з метою встановлення суми збитків та наявності позовної заяви до обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на той факт, що потерпілий ОСОБА_16 не являється очевидним свідком вчиненого злочину від 02.07.2018р.

Відповідно до ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статті і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Потерпілій ОСОБА_10 для впізнання були надані фотознімки чотирьох осіб чоловічої статті. У цій ситуації перед пред`явленням особи для впізнання потерпіла, не описуючи зовнішній вигляд особи, яку має впізнавати, зазначила, що зможе впізнати таку особу за загальними рисами обличчя, формою обличчя, носа, розташування очей, не конкретизуючи їх.

Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 228, 231 КПК України перед пред`явленням особи для впізнання слідчим не зазначено по яких саме рисах обличчя потерпіла ОСОБА_10 може впізнати особу, яка буде пред`явлена їй для впізнання.

В силу ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Отже, проведення пред`явлення для впізнання із зазначеними порушеннями вимог ст. 228 КПК України означає недопустимість цього доказу.

Крім того, суд зазначає, що в судовому засіданні від 14.07.2020р. потерпіла ОСОБА_10 неодноразово повідомляла суду, що не може опізнати обвинуваченого ОСОБА_6 , чи спростувати його причетність до вчиненого злочину від 14.05.2018р., так як не бачила конкретні риси нападника. Нападник був у капюшоні, в окулярах та одежі темного кольору. У зв`язку із чим опізнати чи описати його зовнішність, не може.

Одночасно стороною обвинувачення не представилось можливим усунути протиріччя між свідченнями потерпілої ОСОБА_10 , які були надані в ході судового розгляду та інформацією від 02.07.2018р. про повторне звернення потерпілої ОСОБА_10 до поліції, у зв`язку із перебуванням підозрілих невстановлених осіб біля будинку мешкання потерпілої ОСОБА_10 .

Так, надаючи вільні покази та відповідаючи на додаткові запитання учасників процесу, потерпіла ОСОБА_10 неодноразово повідомила суд, що вдруге до поліції вона звернулась напротязі декілька днів, тобто в межах одного тижня, після вчинення стосовно неї кримінального правопорушення, яке сталося 14.05.2018р. Проте, інформація про повторний виклик працівників поліції, датована 02.07.2018р. Як зазначила потерпіла ОСОБА_10 під час допиту в суді, втретє вона до працівників поліції не зверталась щодо підозрілих осіб, у тому числі 02.07.2018р.

Таким чином, доказ, наданий стороною обвинувачення, у виді довідки про звернення потерпілою ОСОБА_10 02.07.2018р. до працівників поліції, суперечить свідченням потерпілої ОСОБА_10 , наданим в ході судового розгляду обвинувального акту, що свідчить про недопустимість цього доказу.

Крім того, не знайшли свого підтвердження обставини, зазначені у рапорті слідчого ОСОБА_21 від 29.12.2018р. про те, що ОСОБА_9 під час доступу до матеріалів кримінального провадження відповідно до ст. 290 КПК України, з поверхні столу схопив сім карту «Київстар» НОМЕР_8 (яка визнана речовим доказом), пошкодив її зубами, після чого викинув до смітника.

Так, відповідно до переліку речей, зазначених в постанові про визнання і долучення до провадження речових доказів від 12.11.2018р., вилучених в ході проведення обшуку приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 та в постанові про визнання і долучення до провадження речових доказів від 12.11.2018р., вилучених у обвинуваченого ОСОБА_6 під час затримання відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси вбачається відсутність речового доказу: сім карти «Київстар» НОМЕР_8 .

Крім того, протокол огляду предмету від 12.11.2018р. об 23.20-23.40 мобільного телефону «Honor-9 Lite», вилученого 12.11.2018р. у обвинуваченого ОСОБА_6 , не містить відомостей, щодо наявності в телефоні сім карти будь якого мобільного оператора.

Крім того, органом досудового розслідування не долучено до матеріалів кримінального провадження речовий доказ - начебто пошкоджена обвинуваченим ОСОБА_22 сім картка, що також дає підстави суду критично ставитись до інформації, яка викладена у вказаному рапорті.

Показання ОСОБА_6 , який заперечує свою причетність до обставин, зазначених у рапорті слідчого від 29.12.2018р., є прямим первинним виправдувальним доказом, який не спростовується матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення.

Крім того, відповідно до змісту рапорту від 29.12.2018р. вбачається, що свідками подій, які відбувались під час доступу ОСОБА_6 до матеріалів кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, являлись працівники поліції, які проводили його конвоювання.

Відповідно до ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Проте, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 є громадянином Грузії й спілкується російською мовою, таким чином, надання доступу до матеріалів розслідування здійснено з порушенням вимог, визначених у ст. 29 КПК України засади «Мова, якою здійснюється кримінальне провадження», а саме ч. 1, ч. 3, ч. 4 цієї статті КПК України, в яких йдеться про те, що всі процесуальні дії за участі ОСОБА_6 повинні були проводитися за обов`язкової участі перекладача (залучення і процесуальний статус якого визначено у ст. 68 КПК України) і захисника (відмова від якого у такому випадку неприпустима в силу п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, і якого слідчий повинен був залучити через центр надання безоплатної правової допомоги). При цьому, одночасно порушеними є й інші загальні засади кримінального провадження (зокрема, забезпечення права на захист, ст.20 КПК України) та основні процесуальні права підозрюваного ОСОБА_6 , які передбачені у пп. 1, 2, 3, 18 ч.3 ст. 42 КПК України.

Відповідно до положень ст. 86, ч.1, п. 3 ст. 87 внаслідок вказаних порушень докази, щодо обставин, зазначених у рапорті слідчого від 29.12.2018р., є недопустимими.

Крім того, відповідно до ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (ч. 1 ст.100 КПК).

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст.100 КПК).

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 р. № 1104 затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності під час кримінального провадження, затвердженим (далі - Порядок).

Окрім того, спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010р. № 51/401/649/471/23/125, затверджена Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (далі - Інструкція).

Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (у новій редакції), затверджена наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України N 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 р. (далі Інструкції), передбачено, що відповідальною за зберігання речових доказів, приєднаних до справи, є особа, яка проводить дізнання, слідчий, в суді - суддя, відповідальний працівник апарату суду або керівник апарату суду, а в експертній установі - співробітник експертної установи, у віданні якого речові докази перебувають у відповідний період, або керівник експертної установи.

Як вбачається з матеріалів справи, вилучений мобільний телефон у обвинуваченого ОСОБА_6 приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та зберігання його в камері речових доказів.

Крім того ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса ОСОБА_25 від 19.11.2018 року накладено арешт на майно у кримінальному проваджені № 0002822, а саме на мобільний телефон марки«Honor 9 Lite».

В подальшому ні слідчий суддя, ні прокурор, ні суд не виносив рішення про повернення вилученого, а саме речового доказу по кримінальному провадженню, мобільного телефону марки «Honor 9 Lite».

Натомість із наданих стороною обвинувачення письмових доказів у кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що речовий доказ був повернутий обвинуваченому ОСОБА_26 .

Проте, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заперечував той факт, що 29.12.2018р. отримав від слідчого мобільний телефон на зберігання. Зазначену обставину вважає невірною, та такою що не відповідає істині, так як на момент начебто отримання мобільного телефону від слідчого під розсписку, обвинувачений ОСОБА_9 знаходився в ОСІ-21, де заборонено не тільки користуватися мобільним телефоном, а навіть зберігати його, про що слідчому достовірно відомо.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2018р. задоволено клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_21 про застосування до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 55 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96 910 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.12.2018р. продовжено підозрюваному ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів, які необхідно обчислювати з дня винесення ухвали.

Таким чином, показання ОСОБА_6 про перебування під вартою в той момент, коли ОСОБА_9 , начебто, отримав мобільний телефон на зберігання від слідчого, знайшли своє підтвердження та відповідають істині.

Відповідно до наказу «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 № 1769/5, вбачається що для проведення телефонних розмов у визначеному адміністрацією СІЗО місці встановлюються таксофони та забезпечується наявність засобів рухомого (мобільного) зв`язку, які знаходяться на обліку СІЗО.

На підставі викладеного, розписка ОСОБА_6 на 2 арк. про отримання на зберігання мобільного телефону «Honor-9 Lite», вилученого 12.11.2018р., є недопустимим доказом.

З урахуванням викладеного, суд констатує той факт, що речовий доказ у кримінальному провадженні а саме мобільний телефон «Honor-9 Lite», вилучений 12.11.2018р. у обвинуваченого ОСОБА_6 ,- відсутній.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до вищевказаного протоколу огляду предмету від 12.11.2018р., а саме: мобільного телефону «Honor-9 Lite», вилученого 12.11.2018р. у обвинуваченого ОСОБА_6 , вбачається, що індикатор мобільного обладнання містить ІМЕІ 1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , моб. номера: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Проте, надані стороною обвинувачення довідки за результатами моніторингу місця події, отримані від операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» та ПАТ «Київстар» мають інформацію, щодо роздруківки кінцевого обладнання ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ НОМЕР_10 .

Таким чином, роздруківка не стосується телефону, який вилучено у Аюбова 12.11.2018р., так як містить відомості стосовно телефону з ІМЕІ НОМЕР_12 та ІМЕІ НОМЕР_10 .

У наданій прокурором роздруківці, щодо мобільного телефону з ІМЕІ 1 НОМЕР_5 , ІМЕІ 2 НОМЕР_6 , вилученого 12.11.2018р. у ОСОБА_28 .

Інформація, щодо мобільного номеру - НОМЕР_11 , який був виявлений поблизу місця вчинення злочинів,- не містить відомостей щодо користування ним у той час саме ОСОБА_24 .

Інформація, щодо мобільного номеру - НОМЕР_9 , який був виявлений поблизу місця вчинення злочину по 2 епізоду, стосовно потерпілої ОСОБА_14 ,- не містить відомості, щодо користування ним у той час, саме ОСОБА_24 ..

Зазначені у вилученому ОСОБА_29 мобільному телефоні, мобільні номери НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , відповідно до роздруківки з`являються лише 12.07.2018 року, тобто після вчинення обох епізодів злочину, інкримінованих

ОСОБА_30 стосовно мобільних телефонів з ІМЕІ НОМЕР_13 та ІМЕІ НОМЕР_10 (які не відповідають ІМІ1 та ІМЕІ2, зазначені у телефоні, вилученому у ОСОБА_29 ) не містить відомості, щодо використання ним мобільного номеру потерпілої ОСОБА_11 НОМЕР_14 (ІМЕІ НОМЕР_15 )

Таким чином, доводи сторони обвинувачення, зазначені у висновках довідок, про той факт, що на момент вчинення злочинів, а саме 14.05.2018р. та 02.07.2018р. обвинувачений ОСОБА_9 користувався мобільними телефонами, які містили ІМЕІ НОМЕР_12 ; ІМЕІ НОМЕР_10 не підтверджуються доказами, наданими суду органами підтримання державного обвинувачення.

Доводи обвинувачення, щодо належності в роздруківці мобільних телефонів, номеру телефону цивільної дружини ОСОБА_6 ОСОБА_17 , що підтверджує вину ОСОБА_6 , не є слушними. Так ОСОБА_17 не є свідком, підозрюваною, обвинуваченою у кримінальному провадженні за обвинуваченням стосовно ОСОБА_28 . Відомостей, щодо наявності кримінального провадження стосовно ОСОБА_17 щодо обставин справи від 14.05.2018р., стороною обвинувачення до суду не надано.

Крім того, прокурором не надано суду доказів, які спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_6 , який під час допиту в суді 26.11.2020р. пояснив, що придбав телефон із телефонним номером у вересні - жовтні 2018р., тобто вже після вчинення інкримінованих йому злочинів. Наданий прокурором обвинувальний акт не містить дати його складення слідчим та затвердження прокурором Миколаївської місцевої прокуратури, тому не може надати відомості про те, з якого моменту обвинувачений ОСОБА_9 користується зазначеним в обвинувальному акті номером телефону.

Таким чином, надані стороною обвинувачення трафіки телефонів без наявності інших доказів щодо належності та користування мобільними номерами вказаних операторів мобільного зв`язку та телефонними апаратами з зазначеними IMEI особисто обвинуваченим ОСОБА_22 станом на 14.05.2018р. та 02.07.2018р., не можуть бути достатніми доказами того, що зазначені кримінальні правопорушення вчинив саме ОСОБА_31 .

Обвинувачений підтримував свою позицію, щодо непричетності до вчинених кримінальних правопорушень стосовно потерпілої ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 .

Крім того, доданий прокурором проект обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, складеного в 2018 році слідчим СВ Заводського ВП в м. Миколаєві, який не містить дати складання та затвердження прокурором, відбитку бланку прокуратури, а також відсутні підписи слідчого та прокурора не є допустимим доказомом факту, що станом на 13.05.2018р. та 02.07.2018р. обвинувачений ОСОБА_9 користувався мобільним номером, зазначеним у вказаному обвинувальному акті.

Як зазначено у ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Аналізуючи викладене, вбачається, що вищевказані докази не відповідають фактичним даним викладених у обвинувальному акті у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_28 .

Таким чином, обвинувачення не може ґрунтуватись лише на некоректних показаннях потерпілої ОСОБА_11 , які в своїй більшості є суперечливими та не узгоджуються з іншими доказами по справі, а, навпаки, спростовуються ними. Потерпіла ОСОБА_10 не опізнала ОСОБА_6 як особу, яка вчинила стосовно неї кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України. Речовий доказ у кримінальному провадженню, а саме мобільний телефон «Honor-9 Lite», начебто вилучений 12.11.2018р. у обвинуваченого ОСОБА_6 ,- відсутній під час судового розгляду. Будь-яких інших об`єктивних даних, які підтверджували б факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_22 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, сторона обвинувачення суду не надала.

Сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдовувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України, не встановлені, судом вичерпані всі можливості їх отримати, обвинувачений має бути виправданий на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України,- у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаних злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати,- відсутні.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 виправдати на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України за недоведеністю його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_32 у даному кримінальному провадженні,- скасувати.

З урахуванням перебування ОСОБА_6 під вартою у іншому кримінальному провадження, де йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців суд не звільняє ОСОБА_6 одразу після оголошення виправдувального вироку з під варти.

Речові докази по справі: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Honda Civic», д/н НОМЕР_1 , VIN-код № НОМЕР_2 , в кузові сірого кольору, 1982 року випуску, власником якого є ОСОБА_20 , серія НОМЕР_3 , видане РЕВ №2 при ВДАІ ГУ УМВС України в Одеській області від 25.03.2009; 2 (два) шт. CD-картки пам`яті на 256 MB та 2 GB; 5 (п`ять) шт. карток пам`яті формату Micro SD, з них: 3 шт. на 2 GB, 1 шт. на 1 GB та 1 шт. на 8 GB; розкладний чохол до мобільного телефону, з отворами для камери та дісплею, темно-сріблястого кольору, у внутрішній частині є відбиток у вигляді «Samsung Galaxy Note 5» та наліпкою з маркуванням S/N RF7GB22QFMEJCS, модель EF- СИ920; 2 (два) набої, з маркуванням на гільзі «Форт 9мм Р.А.» та гумовими кулями,- повернути за належністю ОСОБА_17 .

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
01.12.2020