Провадження №11-кп/801/821/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, громадянин України, неодружений, не працює, з середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України з призначенням йому покарання у виді 5 років позбавлення волі;
початок строку покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу звернення вироку до виконання;
застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Вінниці та із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд та прокурора про зміну місця свого проживання, -

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він, 4 березня 2019 року близько 13:00 год. він, перебуваючи на стадіоні школи № 33, що розташований за адресою: вул. Порика, 20, м. Вінниця підійшов до собаки породи «карликовий баварський шпіц» біло - жовтого окрасу, який знаходився в той час неподалік від свого господаря ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та не вчиняла будь-яких агресивних дій відносно нього й усвідомлюючи, що господар даної собаки ОСОБА_7 знаходиться поряд та спостерігає за його діями, діючи умисно, безпричинно, з хуліганський мотивів, публічно демонструючи зневагу до існуючих в суспільстві правил і норм поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в порушення вимог ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», з метою знущання та мучення хребетної тварини, наніс один удар ногою по тулубу останньої, що призвело до її загибелі.
Згідно протоколу розтину тварини № 8/1196 від 06.03.2019 року собака загинула по причині внутрішньої кровотечі, викликаної розривом паренхіми та судин печінки, які могли виникнути внаслідок нанесення удару ногою в ділянку тулуба.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст. 299 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі, початок строку відбування покарання обраховувати з дня затримання його на виконання нового вироку. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що при призначенні покарання суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення та особу винного, зокрема не врахував, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення умисних злочинів, що свідчить про його стійку антигромадську поведінку, не враховано позицію потерпілого, який наполягав на максимально суворому покаранні обвинуваченому. Також зазначає, що поза увагою суду залишено те, що початок строку відбування покарання обвинуваченому мав бути визначений з дня затримання останнього на виконання вироку, а не з дня звернення вироку до виконання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження . Вважає, що судом не доведена кваліфікація злочину саме за ч.3 ст. 299 КК України, не було проведено судово-ветеринарну експертизу, натомість суд взяв на себе повноваження експертної установи та встановив вину обвинуваченого без визначеного законом порядку отримання доказу.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, потерпілого ОСОБА_7 , який частково погодився з позицією прокурора, вважаючи, що обвинуваченому слід призначити максимальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 299 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, обґрунтований та базується на всебічно, повно і об`єктивно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Доводи обвинуваченого про те, що він не наносив удари ногою собаці потерпілого, а відштовхнув собаку рукою суд обґрунтовано визнав такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.
Так, винність ОСОБА_8 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що ОСОБА_8 безпричинно вдарив ногою в область живота його собаку, внаслідок чого собака впала на землю.
Свідок ОСОБА_11 була очевидцем того, як обвинувачений підійшов до собаки потерпілого та вдарив її ногою, в область живота, внаслідок чого собака підлетіла догори.
З показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що вона бачила на стадіоні потерпілого, який стояв біля лежачої на землі собаки, а обвинувачений відійшов в сторону зі своєю собакою, потім разом з потерпілим понесли собаку у ветеринарну клініку, проте по дорозі собака загинула.
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що бачила потерпілого, який ніс свою собаку на руках та повідомив, що її вбили.
Вина також підтверджена даними протоколу проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_11 від 10.05.2019, даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 08.05.2019 року, протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_7 особи для впізнання за фотознімками від 08.05.2019 року, а також протоколом розтину тварини № 8/1196 від 06.03.2019 року, у якому вказана причина загибелі собаки, а тому в призначенні судово-ветеринарної експертизи, про що йдеться в апеляційній скарзі сторони захисту, в органу досудового розслідування та суду необхідності не було.
Посилання захисника обвинуваченого на те, що на її думку, не доведено кваліфікацію саме за частиною 3 ст. 299 КК України, оскільки закон передбачає активні дії обвинуваченого, які є об`єктивною стороною і частини першої ст. 299 КК України, не заслуговують на увагу.
Так, судом першої інстанції враховано спосіб завдання травми собаці, локалізація травми із врахуванням розміру собаки, те, що дані дії спричинені з хуліганських мотивів обвинуваченого та вчиненні активним способом дій, що призвели до загибелі тварини.
Отже, дії обвинуваченого за ч.3 ст. 299 КК України кваліфіковані вірно.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд, на переконання колегії суддів, дотримався вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_8 , який є особою в силу ст. 89 КК України раніше не судимою, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога з 08.04.2010 по 08.04.2011 з діагнозом : розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками, а тому вважати призначене йому покарання надто суворим чи м`яким підстав немає з огляду на роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.
Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність зазначення початку строку відбування ОСОБА_8 покарання з дня його затримання на виконання вироку, то вони є безпідставними, оскільки зазначений у вироку початок строку відбування покарання слід обраховувати з часу звернення вироку до виконання передбачає собою затримання обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4