КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
представників власника майна ОСОБА_7 , адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року частково задоволено клопотання прокурора другого відділу Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 21.03.2019 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коробки від телефонів марки «Iphone» у кількості 4 штук; поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження; коробка від акумулятора «Asus» із поліетиленовим папером з речовиною рослинного походження, паперовим звертком; сумка спортивна, червоного кольору, яка містить надпис «Nike»; паперовий згорток із речовиною; «бульбулятор»; порожня пачка цигарок «Sobranie» - всередині поліетиленовий згорток з речовиною.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна та накласти арешт на: грошові кошти у сумі 63 305 (шістдесят три тисячі триста п`ять) доларів США, коробки від телефонів марки «Iphone» у кількості 4 штуки, поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, коробка від акумулятора «Asus» із поліетиленовим папером з речовиною рослинного походження, паперовим звертком, дозвіл МВС на носіння пристрою для відстрілу гумових патронів «ПМ», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн., свідоцтво про народження ОСОБА_7 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на ім`я ОСОБА_7 , дозвіл МВС на зберігання та носіння рушниці «Hatyan», сумка спортивна, червоного кольору, яка містить надпис «Nike», грошові кошти у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, паперовий згорток із речовиною, «бульбулятор», порожня пачка цигарок «Sobranie» - всередині поліетиленовий згорток з речовиною, пристрій для відстрілу гумових патронів, обойма з патронами - 2 штуки, рушниця «HatyanEcsort», іноземна валюта у сумі 4300 (чотири тисячі триста) мексиканських песо.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає про відповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України. Вказує, що метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів та конфіскація майна як виду покарання. Додає, що доводи слідчого судді про те, що ювелірні вироби не є речовим доказом, є необгрунтованими.

Також апелянт вказує на необхідність проведення експертиз на предмет справжності вилучених речей та особистих документів. Стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки слідчим суддею безпідставно не накладено арешт на грошові кошти.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представників власника майна, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження №0000123, відомості про яке 22.01.2018 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 364 КК України.
27.03.2019 прокурор другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 21.03.2019 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року дане клопотання задоволено частково та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 21.03.2019 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коробки від телефонів марки «Iphone» у кількості 4 штук; поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження; коробка від акумулятора «Asus» із поліетиленовим папером з речовиною рослинного походження, паперовим звертком; сумка спортивна, червоного кольору, яка містить надпис «Nike»; паперовий згорток із речовиною; «бульбулятор»; порожня пачка цигарок «Sobranie» - всередині поліетиленовий згорток з речовиною.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи частково клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, що клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Посилання прокурора на відповідність арештованого майна вимогам ст. 98 КПК України, не заслуговують на увагу, з урахуванням відсутності у матеріалах провадження постанови про визнання арештованого майна у даному кримінальному провадженні речовим доказом. З цих же підстав колегія суддів не бере до уваги посилання прокурора про необгрунтованість доводів слідчого судді в частині того, що ювелірні вироби не є речовим доказом.

Не заслуговують на увагу і посилання прокурора на необхідність проведення експертиз на предмет справжності вилучених речей та особистих документів, з огляду на відсутність таких посилань у клопотанні сторони обвинувачення та відсутності таких доказів у доданих до клопотання матеріалах.

Крім того, необхідним буде відмітити, що, у відповідності до клопотання сторони обвинувачення, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речового доказу, а тому посилання прокурора на таку мету арешту, як конфіскація майна, є необґрунтованим.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині не накладення арешту на грошові кошти, то колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді стосовно недоведеності відношення грошових коштів до предмету досудового розслідування даного кримінального провадження. Не надано таких доказів стороною обвинувачення і у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання прокурора на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та незаконність ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2019 року, якою частково задоволено клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 21.03.2019 під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ ________________________ _______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4