490/34/20 09.01.2020
н/п 1-кс/490/37/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/34/20
У Х В А Л А

09 січня 2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000013 від 02.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

03 січня 2020 року старший слідчий СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва із погодженим з прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 02.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000013 від 02.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначила, що незастосування арешту на вилучене в ході огляду майно може привести до його зникнення, втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його, як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, а також притягненню до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в провадженні СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000013 від 03.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.01.2020 року до чергової частини Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що він, 30.12.2019 року, знаходячись в приміщені будинку АДРЕСА_1 , наніс своїй дружині ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які у подальшому спричинили смерть останньої.

В ході досудового розслідування було здійснено виїзд за вищевказаною адресою, де виявлено труп ОСОБА_7 .

Під час огляду вказаного приміщення, проведеного 02.01.2020 року, виявлено та вилучено: дерев`яну палицю, довжиною до 1,2 м, діаметром від 2 до 4 см, зі слідами речовини бурого кольору на кінці, що має ширший діаметр, яка поміщена до спецпакету; чоловічі штани, спортивні, темного кольору, зі слідами речовини, бурого кольору, які поміщені до спецпакету; сліди речовини червоного кольору у нижній частині площини кухонної двері, які поміщено до спецпакету.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №67547644 від 07.09.2016 року та договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.09.2016 року, власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_7 .

Згідно ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктом 1 ч.2 ст.167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що слідчим в клопотанні було доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також враховуючи достатність підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України, слідчий суддя з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає, що наявні підстави для накладення арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

За такого, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.167, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000013 від 02.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду місця події 02.01.2020 року у кримінальному провадженні №0000013 від 02.01.2020 року, а саме:

- дерев`яну палицю, довжиною до 1,2 м, діаметром від 2 до 4 см, зі слідами речовини бурого кольору на кінці, що має ширший діаметр, яка поміщена до спецпакету;

- чоловічі штани, спортивні, темного кольору, зі слідами речовини, бурого кольору, які поміщені до спецпакету;

- сліди речовини червоного кольору у нижній частині площини кухонної двері, які поміщено до спецпакету.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000013.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1