Справа № 308/9587/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/976/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 09. 2020.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора, застосовано строк тримання під вартою до 19. 11. 2020 та визначено заставу у межах 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 127 080 грн., щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

У разі внесення застави у вказаному розмірі на обвинуваченого ОСОБА_5 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Із матеріалів провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13. 05. 2020 за № 0000560 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, знаходиться у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
Задовольняючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених п. п. 1-5 ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, а також взяв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було раніше обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали і продовжують існувати, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

-2-

В апеляційній скарзі, поданій обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_6 , ставиться питання про скасування ухвали суду від 21. 09. 2020 про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства домашній арешт. В обґрунтування апеляційних вимог зазначають, що в підготовчому судовому засіданні прокурором було вручено обвинуваченому та його захиснику клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незважаючи на те, що відносно ОСОБА_5 діяла ухвала слідчого судді від 28. 07. 2020, строк дії якої закінчувався 21. 09. 2020 о 13 год. 30 хв., більш того, обвинувачений ОСОБА_5 з моменту проголошення резолютивної частини ухвали слідчого судді 21. 09. 2020 до проголошення її повного тексту перебував під вартою без визначених законом правових підстав. Окрім того вказують на те, що прокурором у клопотанні не наведено і судом першої інстанції не з`ясовано переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 . Також зазначають і про те, що судом першої інстанції не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, зокрема той факт, що ОСОБА_5 є молодим за віком, не спричинив майнової шкоди, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, що додатково свідчить про відсутність заявленого прокурором ризику того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_6 не підлягає до задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

-3-

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Прокурором доведено, що заявлені ним в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України є обгрунтованими, натомість обвинуваченим та захисником не доведено, що вказані ризики відпали, зменшилися і є неактуальними.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Висновок суду першої інстанції про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними доказами, яким дана належна оцінка.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що є всі підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , може знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення істини у данному кримінальному провадженні, істотно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення; може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, який відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, що свідчить про необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням обвинуваченому розміру застави, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки.

-4-

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 доводи на захист обвинуваченого були предметом перевірки та розгляду судом першої інстанції і підстав для їх задоволення невстановлено. Зазначені у апеляційній скарзі мотиви також не дають підстав для зміни чи скасування ухвали суду і застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Колегія суддів вважає, що матеріали контрольного провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Не були вони надані й стороною захисту і під час судового та апеляційного розгляду.

З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не спростовують висновку суду про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і в свою чергу не можуть визнаватися підставами для скасування законного та обґрунтованого судового рішення, постановленого на стадії судового розгляду кримінального провадження, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не з`ясував та не навів переконливі аргументи на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити його належної процесуальної поведінки.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначено і розмір застави, який, у випадку її внесення, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованою, законною, постановлена з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягає.

Доводи, на які посилаються обвинувачений та його захисник, а саме те, що на час подання клопотання строк тримання під вартою не сплив, а отже необхідно продовжити, змінити або скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а не ставити питання про його обрання, не обґрунтовані відповідними нормами КПК України, а отже є безпідставними.
Як такі, що не спростовують висновок суду про необхідність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є твердження сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_5 з моменту проголошення резолютивної частини ухвали суду 21. 09. 2020 до проголошення її повного тексту 25. 09. 2020 перебував під вартою без визначених законом правових підстав.
За змістом ст. 376 КПК України дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг процесуального строку, оскільки датою виходу суду з нарадчої кімнати є 21. 09. 2020, то і датою постановлення ухвали є 21. 09. 2020, з якої і розпочинається перебіг строку тримання обвинуваченого під вартою.
На інші доводи, які б слугували підставою для скасування ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ні захисник адвокат ОСОБА_6 , ні обвинувачений ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі не посилаються.

-5-

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторонни кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21. 09. 2020, якою обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19. 11. 2020 та визначено розмір застави у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 127 080 грн. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: