УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 366 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 366 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.
В ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) у період 2017-2019 років під час виконання будівельних робіт з капітального ремонту розтратили та привласнили бюджетні кошти шляхом підписання актів ф. КБ-2в та довідок ф.КБ-3 з завідомо неправдивими відомостями, чим спричинили збитків місцевому бюджету в особливо великому розмірі.
Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що 22.08.2018 мiж ІНФОРМАЦІЯ_3 будiвництва Одеської мiської ради i ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » укладено договiр № 132-18/П про закупiвлю робiт за державнi кошти, предметом якого є: «капiтальний ремонт будiвлi, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ». Цiна договору становить 11 679 000 гривень.
Мiж ІНФОРМАЦІЯ_3 будiвництва Одеської мiської ради i ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 28.08.2019 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 132-18/П вiд 22.08.2018, якою термiн виконання робiт на об`єктi визначено у період з серпня 2018 по грудень 2020 року.
Згiдно вiдомостей про платежi казначейства, 23.10.2018 на пiдставi платiжного доручення та транзакції № 115606426, ІНФОРМАЦІЯ_4 перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » грошовi кошти у ІНФОРМАЦІЯ_5 2 175 068,74 грн., 25.09.2018 на пiдставi платiжного доручення та транзакції № 112907244 ІНФОРМАЦІЯ_4 перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » грошовi кошти у сумi 4 199 931,26 грн., тобто за виконанi будiвельнi роботи з капiтального ремонту на загальну суму 6 375 000 гривень.
Крiм цього, 18.08.2017 мiж ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 будiвництва Одеської мiської ради i ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » укладено договiр про закупiвлю робiт за державнi кошти № 105-17/П, предметом якого є будівництво школи у ІНФОРМАЦІЯ_6 » (коригування). Ціна договору 177 239 376 гривень.
Мiж ІНФОРМАЦІЯ_7 і ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 15.02.2019 укладено додаткову угоду № 6 до договору № 105-17/П від 18.08.2017, якою термiн виконання робiт на об`єктi визначено у період з серпня 2017 по грудень 2020 року.
Згідно п. 4.1 зазначеного договору розрахунок проводиться шляхом оплати Замовником підряднику виконаних робіт на підставі підписаних сторонами довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3.
В рамках кримiнального провадження проведено судову будiвельно-технічну експертизу щодо повноти виконання робiт ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по договорам № 132-18/П вiд 22.08.2018 i № 105-17/П вiд 18.08.2017.
Згiдно висновку судової будiвельно-технiчної експертизи сума невиконаних робiт (збиток) за договором № 132-18/П складає 5 518 098,01 грн., при цьому сума збитку за останнiми пiдписаними актами склала понад 1,5 млн. гривень. Сума збитку за договором № 105-17 /П вiд 18.08.2017 складає 23 341150,60 гривень.
Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що 19.08.2020 за результатом підписання актів виконаних робіт за договором № 105-17/П предметом якого є будівництво школи у ІНФОРМАЦІЯ_6 », ціна договору 177 239 376 грн. ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перераховано кошти в сумі 1 498 895,60 грн., при тому, що під час останніх оглядів задокументовано факт зупинення будівельних робіт.
Також, встановлено, що засновник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно відомостей отриманих з КП « ІНФОРМАЦІЯ_9 » ОМР, власником квартири є громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
2.Обґрунтування поданого клопотання.
26.11.2020 у період часу з 07:20 год. по 08:15 год. старшим слідчим слідчого управління ГУНП в Одеській області проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання документів, предметів та грошових коштів, які мають значення для встановлення обставин скоєння кримінального правопорушення.
В ході проведення обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон марки «IPhone 7+» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім карткою « ІНФОРМАЦІЯ_11 » НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 ;

Вилучений в ході обшуку мобільний телефон, 26.11.2020 постановою слідчого визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №0001062 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 366 КК України, оскільки інформація, що міститься на вказаному мобільному телефоні має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.
3. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, при цьому від слідчого надійшла заява, в якій вона просила розгляд такого клопотання проводити за її відсутності.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт також в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час такого судового засідання, що підтверджується долученою до клопотання заявою слідчого.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
4.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 366 КК України.
Так, згідно поданого клопотання вбачається, що до можливого вчинення кримінально-протиправних дій в рамках такого кримінального провадження можуть бути причетні посадові особи ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », засновником якого є громадянин ОСОБА_5 , за місцем мешкання якого й було проведено санкціонований обшук, за результатами проведення якого стороною обвинувачення й було вилучено мобільний телефон, з клопотанням про накладення арешту на який на теперішній час до слідчого судді звертається сторона обвинувачення.
За таких обставин, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, а також доводи сторони обвинувачення у поданому клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання про відповідність вилученого мобільного телефону критеріям речових доказів, оскільки останній може містити важливу для даного кримінального провадження інформацію, якою факт та обставини ймовірних кримінально-протиправних дій в рамках такого кримінального провадження будуть підтверджуватися або ж спростовуватися.

Крім того, у випадку виявлення інформації, якою факт протиправних дій в рамках такого кримінального провадження буде підтверджуватися, слідчий суддя не може виключати наявності на такому технічному пристрої інформації й щодо конкретних осіб, які до таких кримінально-протиправних дій можуть бути причетними.

Відтак, слідчим суддею встановлена відповідність вилученого мобільного телефону категорії речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), що свідчить про наявність правових підстав для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України.

В свою чергу, оскільки правовими підставами для накладення в рамках такого кримінального провадження арешту майна є достатність підстав вважати, що вилучений мобільний телефон є речовим доказом в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

4.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів (є доказом) в рамках даного кримінального провадження.
Відтак, на думку слідчого судді, на теперішній час об`єктивно існує необхідність в запобіганні його можливого приховування, знищення, оскільки таке майно (речі) може підтвердити причетність до ймовірного вчинення кримінально-протиправних дій громадянина ОСОБА_5 .
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.
Відтак, з метою забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), й наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні предмети зокрема.
4.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зазначеної у клопотанні особи ( ОСОБА_5 ), пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.5. Висновки слідчого судді.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001062, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 366 КК України задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон, який вилучений в ході обшуку 26.11.2020 у період часу з 07:20 год. по 08:15 год. за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
мобільний телефон марки «IPhone 7+» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 з сім карткою « ІНФОРМАЦІЯ_11 » НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , що передбачає собою заборону його відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1