Справа № 740/2674/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/692/20
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000414 від 01 квітня 2019 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною освітою, не працюючого, не одруженого, який 12 квітня 2017 року був засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 виправданий за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за недоведеністю вчинення ним інкримінованого злочину.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасований, а ОСОБА_6 звільнений з-під варти в залі суду.

Процесуальні витрати в сумі 2 198 грн 14 коп. віднесені на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 01 квітня 2019 року, близько 00 год. 30 хв., шляхом пошкодження дерев`яного вікна буд. АДРЕСА_3 , проник у середину приміщення, звідки таємно, повторно викрав телевізор марки «SamsungUE40MU6100U», вартістю 13 147 грн. 36 коп., планшет марки «LenovoTAB 3 7 Essential» вартістю 1 200 грн., портативну колонку марки «ATLANFAAT-7725ABT» вартістю 227 грн. 84 коп., акумуляторну батарею марки «DOMINATOR Premium 6CT-60A» вартістю 996 грн. 19 коп., що належали потерпілому ОСОБА_10 , чим завдав матеріальну шкоду на загальну суму 15 571 грн. 39 коп.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вказав, що жоден свідок обвинувачення не підтвердив участі ОСОБА_6 в заволодінні чужим майном. Свідок ОСОБА_11 підтвердив лише факт придбання телевізора, як потім з`ясувалося, викраденого у потерпілого ОСОБА_10 . Версія ОСОБА_6 , що він на прохання чоловіка на ім`я ОСОБА_12 погодився запропонувати свідку ОСОБА_11 купити телевізор, нічим не спростована. Доля інших викрадених речей у потерпілого залишилася нез`ясованою. Відповідаючи на питання в суді, свідок ОСОБА_11 підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_6 приносив йому телевізор ще з одним чоловіком.

При цьому суд відхилив клопотання прокурора про проведення слідчих дій в порядку ч. 3 ст. 333 КПК України, оскільки відповідні обставини були відомі обом сторонам кримінального провадження в період проведення досудового розслідування.

У даному провадженні суд вбачав «розумний сумнів» у тій версії подій, яку висунула сторона обвинувачення, оскільки кожний доказ окремо, їх сукупність, з урахуванням показань свідків, потерпілого та обвинуваченого, які узгоджуються між собою щодо об`єктивних даних, не виключають версії того, що ОСОБА_6 лише сприяв у реалізації телевізора на прохання сторонньої особи.

В апеляційній скарзі прокурор просить повторно допитати потерпілого, розглянути та задовольнити клопотання прокурора, подане в порядку ст. 333 КПК України, доручити органу досудового розслідування провести ряд необхідних слідчих дій, з урахуванням показань обвинуваченого, наданих під час судового розгляду, за результатами отриманих відомостей вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.04.2017 та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави 2 198,14 грн процесуальних витрат на залучення експертів. Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Аргументує тим, що під час судового розгляду суд не дотримався вимог кримінально-процесуального законодавства, не оцінив кожний наданий стороною обвинувачення доказ та не об`єктивно з`ясував обставини кримінального правопорушення, внаслідок чого у вироку, не наведено переконливих мотивів та доводів для виправдання ОСОБА_6 .

В основу судового рішення судом були покладені показання обвинуваченого, які є протилежними тим, що він надавав під час досудового розслідування. Суд прийняв до уваги версію ОСОБА_6 про те, що до вчинення крадіжки він не причетний, а телевізор, який належить потерпілому, намагався реалізувати на прохання раніше не знайомого хлопця.

Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги показання потерпілого ОСОБА_10 , який у судовому засіданні вказував, що від знайомих дізнався про причетність до крадіжки ОСОБА_6 , зв`язався з останнім по телефону та просив повернути викрадені речі. Саме обвинувачений повідомив йому, що телевізор вже проданий і він нічого не збирається йому повертати.

Віддаючи перевагу доводам сторони захисту, суд не звернув уваги, що свідок ОСОБА_11 повідомив суду такі обставини, про які органу досудового розслідування відомо не було, а саме про те, що ОСОБА_6 разом з невідомим чоловіком принесли до нього викрадений у потерпілого телевізор та віддали його дружині.

Через виявлення нових обставин вчинення кримінального правопорушення, прокурором у порядку ч. 3 ст. 333 КПК України, було заявлене клопотання про доручення орану досудового розслідування провести ряд слідчих (розшукових) дій, у задоволенні якого суд безпідставно відмовив, тим самим не забезпечив рівності сторін у відстоюванні своїх доводів.

Прокурор категорично не погоджується з аргументами суду, що органу досудового розслідування були відомі повідомлені ОСОБА_6 обставини, оскільки під час досудового слідства останній повістю визнавав свою вину та надавав показання про обставини вчинення кримінального правопорушення саме ним, і не вказував про існування будь-якого невідомого чоловіка, якому лише допомагав реалізовувати викрадене майно.

Свідок ОСОБА_11 також вказував на те, що телевізор до нього приносив ОСОБА_6 , про невідомого чоловіка він не згадував. Отже, обставини повідомлені обвинуваченим та свідком під час судового розгляду не могли бути відомі органу досудового розслідування, а відтак і не могли бути перевірені, шляхом проведення слідчих дій.

Наголошує на тому, що при ухваленні виправдовувального вироку судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки прокурору, у порушення принципу змагальності, не надано можливості перевірки версію обвинуваченого, яка не була і не могла бути відома під час проведення досудового розслідування, що свідчить про неповноту та однобічність судового розгляду та тягне за собою безумовне скасування вироку суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу частково, вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального законну через відсутність журналу та аудіо запису судового засідання від 22. 06.2020, а також через неповноту та однобічність судового розгляду, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, судове рішення підлягає безумовному скасуванню, як того вимагає п. 7 статті 412 КПК України.

Обираючи запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, 11 червня 2020 року місцевий суд одночасно призначив судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні на 15 годину 22.06.2020( ухвала на а. с. 152-153 том1).

До матеріалів кримінального провадження залучено ряд документів кримінального провадження, витяг з ЄРДР, повідомлення про початок досудового розслідування, заяви потерпілого, протоколи огляду місця події, протокол огляду телевізора, розписки, постанови, висновок експерта та інші процесуальні рішення та протоколи - всього з 154 до 213 в томі 1кримінального провадження. Проте, журналу судового засідання та аудіо запису за 22.06.2020 в матеріалах справи нема.

10.07.2020 суд продовжив судове засідання, в якому розглядав клопотання прокурора, подане в порядку ст. 333 КПК України, в задоволенні якого протокольно відмовив ( а. с. 215, 217 том.1)

У матеріалах справи відсутній журнал судового засідання від 22 червня 2020 року та звукозапис даного судового засідання, а також відсутні звукозаписи судових засідань від 12 липня 2019 року та 23 липня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказуючи на те, що жоден зі свідків сторони обвинувачення, в тому числі і потерпілий, в судовому засіданні не вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка безпосередньо вчинила крадіжку з будинку потерпілого, та обґрунтовуючи вирок показаннями обвинуваченого, який вказав, що допомагав незнайомому чоловіку виключно у збуті телевізора і до крадіжки не причетний, суд взагалі не надав оцінки зібраним доказам по справі не співставив їх з фактичними обставинами справи.

До свідка ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_6 приносив телевізор, викрадений з будинку потерпілого ОСОБА_10 , коли свідок був відсутній вдома і не міг бачити з ким приходив до нього додому ОСОБА_13 .

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 зізнався в причетності до крадіжки і не висував версії, що тільки допомагав у реалізації телевізора, який належить потерпілому, не будучи обізнаним, що телевізор викрадений.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У порядку ч. 3 ст. 333 КПК України, після того, як ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав на те, що до злочину він не причетний і тільки допомагав незнайомому хлопцю на ім`я « ОСОБА_12 » реалізувати телевізор, прокурором було заявлено клопотання про доручення органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії з метою перевірки отриманої інформації, а також отримати інформацію про власника абонента, виписки руху вхідних та вихідних телефонних дзвінків, даних про співрозмовників, дати, часу, тривалості, напряму дзвінка з прив`язкою доказових станцій та з зазначеннями адреси їх розташування у період часу з 31 березня 2019 року по 24 травня 2019 року за номером мобільного оператора, яким користувався ОСОБА_6 в період вчинення крадіжки.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про проведення слідчих дій в порядку ч. 3 ст. 333 КПК України, суд обґрунтував своє рішення обізнаністю про ті обставини, які з`ясувалися тільки під час судового розгляду, що не відповідає дійсності та порушує обов`язки, покладені на суд ст. 22 КПК України.

Місцевий суд порушив право сторони кримінального провадження на збирання та надання доказів, не забезпечив принципу змагальності судового розгляду кримінального провадження.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викладати у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути вмотивовано, чого зі змісту мотивувальної частини вироку не вбачається.

У пар. 33 справи Kari-PekkaPietilainen v. Finlandвід 22.09.2009 Європейський суд зазначив, що право сторін надавати міркування по справі, які вони вважають такими, що стосуються справи, визначає відповідний обов`язок суду належним чином досліджувати всі доводи, представлені сторонами.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване за статтею 6 пар. 1 Конвенції, охоплює, між іншим, право сторін у провадженні надавати доводи, які вони вважають такими, що стосуються їхньої справи.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції допустив неповноту та однобічність судового розгляду, поверхнево дослідив та не проаналізував докази сторони обвинувачення, безпідставно позбавив сторону обвинувачення надати нові докази, з урахуванням нових, раніше невідомих обставин, внаслідок чого зробив висновки, які викликають розумні сумніви в їх достовірності та правильності.

За відсутності журналу судового засідання та аудіо запису за 22.06.2020 року, під час якого надавалися безпосередньо суду зібрані докази, сприймалися показання сторін кримінального провадження та свідків, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону і тягне скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду, а також через неповноту та однобічність судового розгляду, не забезпечення судом принципу змагальності сторін, виправдувальний вирок підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно забезпечити рівність сторін кримінального провадження на збирання та подання до суду доказів, ретельно перевірити та оцінити усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку для ухвалення процесуального рішення, яке повинно бути вмотивованим, з посиланням на аргументи, чому суд відкидає одні докази і віддає перевагу іншим.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16