Справа № 579/1788/19
Провадження № 1-кп/589/387/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2020 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, не одруженого, утриманців не має, учасника бойових дій в зоні АТО, нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни» (державна нагорода), «За оборону Дебальцево», «Бахмутський рубіж», «За оборону рідної держави», раніше судимого (вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2019, який набрав законної сили 20.06.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку - два роки),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.07.2019 близько 16 години ОСОБА_7 прийшов до своїх знайомих у будинок по АДРЕСА_1 , де у приміщенні кухні вживав спиртні напої із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який тимчасово мешкав за вказаною адресою.

В подальшому, близько 19 години, перебуваючи в одній з кімнат вказаного будинку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виникла сварка на побутовому ґрунті, під час якої останній висловив образливі слова на адресу ОСОБА_7 .

Вказані дії ОСОБА_9 сильно розлютили ОСОБА_7 та в нього виник умисел на його вбивство з мотивів раптово виниклих неприязних відносин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв в руки дерев`яну качалку, яка знаходились на грубі в приміщенні кухні, та, підійшовши до ОСОБА_9 , штовхнув його, а після того як той впав на диван, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини, хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, наніс із достатньою силою до п`яти ударів дерев`яною качалкою по голові ОСОБА_9 в результаті чого він через нетривалий час помер на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №51 від 29.08.2019 «на трупі ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: садна за лівою вушною раковиною, крововилив м`яких покривів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні лобної, скроневої, тім`яної та потиличної ділянок зліва. Вдавлений фрагментарно-уламковий перелом потиличної та скроневої кісток зліва з відривом пірамідки лівої скроневої кістки від її луски. Епідуральний крововилив за ходом перелому. Субарахноїдальний крововилив лобної, тім`яної, скроневої та потиличної долей зліва. Субарахноїдальний крововилив в ділянці ствола головного мозку, лівої півкулі головного мозку. Вищевказане тілесне ушкодження має прямий причинний зв`язок з настанням смерті потерпілого. Дане тілесне ушкодження має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя».

Таким чином, між умисними діями ОСОБА_7 та настанням смерті ОСОБА_9 існує прямий причинний зв`язок.

ОСОБА_7 , виконуючи вказані дії, а саме наносячи із достатньою силою численні удари дерев`яною качалкою в область голови ОСОБА_9 , яка є життєво важливим органом людини, усвідомлював суспільно-небезпечний характер свого діяння - протиправного посягання на здоров`я інших людей, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, і хоч не бажав, але свідомо припускав її настання, тобто діяв з непрямим умислом, направленим на вбивство.

Після нанесення ударів ОСОБА_7 помітивши, що з нагрудної кишені футболки ОСОБА_9 випали гроші в сумі 150 грн. та банківська карта «Приватбанку» № НОМЕР_1 , на якій був написаний пін-код, вирішив їх викрасти.

З цією метою ОСОБА_7 навмисно, з корисливою метою, таємно викрав майно ОСОБА_9 , забравши 150 грн. готівкою та банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 , зареєстровану на ім`я потерпілого, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» є офіційним документом, тобто матеріальним носієм інформації, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі та засобом доступу до банківських рахунків, на якій знаходились грошові кошти.

В подальшому, в цей же день, в період часу з 19 год. 37 хв. по 19 год. 41 хв. ОСОБА_7 , за допомогою викраденої у ОСОБА_9 банківської картки, через банкомат «Приватбанку» №7178, який розташований за адресою: м. Кролевець, вул. Івана Франка, буд. 19, отримав доступ до банківського рахунку ОСОБА_9 , з якого зняв грошові кошти в сумі 4700 грн., якими разом з викраденими раніше готівковими коштами в сумі 150 грн. розпорядився на свій власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4850 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому діяннях по епізодам крадіжки грошей ОСОБА_9 , а також щодо умисного заволодіння банківською карткою (офіційним документом) визнав повністю. По обвинуваченню у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_7 спершу вказав, що визнає вину в повному обсязі, однак, в процесі допиту, своєї вини не визнав: не заперечуючи обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , вказав, що умислу на вбивство останнього він не мав.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 визнав в повному обсязі.

Зокрема, ОСОБА_11 надав такі показання.

04.07.2019 він пішов до матері, взяти електроплитку, так як його перегоріла. В будинку, де проживає мати, нікого не було, а тому він зайшов до сусідів ( АДРЕСА_1 ), спитати де мати. В будинку, до якого він зайшов, перебували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які в приміщенні кухні вживали алкогольні напої. Також в будинку перебували вітчим та мати ОСОБА_8 , які відпочивали (спали). ОСОБА_8 обвинувачений знав, бачив його декілька разів. З ОСОБА_9 обвинувачений знайомий не був. Коли він зайшов, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вже були п`яні. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонували обвинуваченому спільно вжити алкогольні напої. Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_9 попросив його вийти на подвір`я та запитував чи не залишились у нього боєприпаси (гранати), знаючи, що останній був учасником бойових дій та був засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, запропонував добути для нього боєприпаси. Обвинувачений сказав, що в нього немає та він більше таким не займається.

Після цього обвинувачений та ОСОБА_9 знову пішли випивати. Оскільки ОСОБА_9 не повірив обвинуваченому, між ними сталась словесна перепалка. Потім вони знову вживали алкогольні напої (горілку, самогон). Особисто обвинувачений випив півлітра чи більше. Згодом ОСОБА_8 вийшов до своїх родичів, а ОСОБА_9 залишився з ОСОБА_7 удвох та продовжували випивати. Зі слів обвинуваченого, ОСОБА_9 знову питав його про гранати, ображав, висловлювався нецензурною лайкою. Після суперечки потерпілий пішов в іншу кімнату, а обвинувачений пішов за ним, взявши з собою палицю близько метра довжиною (зі слів обвинуваченого), яка стояла на пічці в кухні. Коли він зайшов, то штовхнув ОСОБА_9 , а коли останній впав на ліжко, вдарив його декілька разів по голові, але не п`ять разів, як вказано в обвинувальному акті, а менше. Зокрема, вказує, що після удару бачив відкриті очі, бачив, що потерпілий дихає, лежав, не рухався. Наносив короткі швидкі удари в одну площину голови. Вказує, що вважав, що лише «вирубив» ОСОБА_9 : «…Хотів лише нанести тілесні ушкодження, просто щоб він вирубився, втратив свідомість, ліг, відпочив і все, щоб закінчились всі ці розмови…». Також вказав, що метою ударів було провчити потерпілого, щоб той з ним так не розмовляв.

Обвинувачений вказав, що палицю взяв, оскільки допускав, що буде конфліктна ситуація, а ОСОБА_9 , зі слів обвинуваченого, «здоровий дядько».

Після нанесення ударів побачив, що з одягу потерпілого (з кишені футболки) випали гроші в сумі 150 грн. та банківська картка з записаним на ній пін-кодом, які обвинувачений забрав. Вказує, що вважав, що коли ОСОБА_9 прокинеться, то думатиме, що гроші та картку десь загубив. Потім він вийшов на двір та викинув палицю в туалет, як вказує, щоб її не побачив ОСОБА_9 коли прокинеться. Потім разом із ОСОБА_8 обвинувачений пішов додому, перевдягнувся та поїхав знімати кошти з вкраденої ним банківської карти, зняв 4700 гривень. Після цього обвинувачений поїхав у селище Вороніж Шосткинського району до побратима, де вживав алкогольні напої. Про те, що ОСОБА_9 помер, ОСОБА_7 стало відомо під час затримання. Відповідаючи на запитання, обвинувачений вказав на спонтанний характер своїх дій, на відсутність умислу на вбивство. Також вказав, що після вжиття алкогольних напоїв поводить себе агресивно, неадекватно, однак, розуміє, що його стан сп`яніння є обтяжуючою обставиною.

Беручи до уваги зміст вказаних пояснень та незважаючи на те, що обвинувачений стверджував про відсутність умислу на вбивство потерпілого, суд вважає, що його вина у вчиненні умисного вбивства підтверджується як особистими поясненнями, так і сукупністю інших досліджених судом доказів.
З урахуванням змісту показань обвинуваченого суд приходить до висновку, що обвинувачений визнає час, місце, спосіб вчинення інкримінованих ним діянь, а також причинно-наслідковий зв`язок між своїми діями та наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 .

З висновку судово-психіатричної експертизи № 349, проведеної 12.08.2019 вбачається, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_7 правопорушення, останній не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує. Тобто, обвинувачений є осудною особою.

З дослідженого судом протоколу огляду місця події від 05.07.2019 та додатків до нього - схеми будинку та фототаблиці, а також оглянутого судом відеозапису вбачається, що місцем вчинення злочину є житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . В кімнаті даного будинку, позначеній на схемі до протоколу під № 5, виявлено труп ОСОБА_9 . З місця події, зокрема, було вилучено виріз шпалерів з лівого віддаленого кута кімнати № 5 з плямами речовини бурого кольору, дерев`яну палицю з отвору туалету, розміщеного на подвір`ї вищевказаного будинку.

Від сторін кримінального провадження зауважень на неповноту, незаконність даної слідчої дії під час судового розгляду не надходило.

Судом встановлено, що показання обвинуваченого щодо місця вчинення ним злочину, вказаного ним розташування кімнат, місця виявлення трупу ОСОБА_9 та місця виявлення знаряддя злочину (палиці) повністю підтверджуються даним доказом. Також в ході слідчого експерименту від 26.09.2019 (відеозапис якого було оглянуто в судовому засіданні) з участю підозрюваного ОСОБА_7 останній відтворив механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень - нанесення швидких ударів дерев`яною качалкою, яку обвинувачений тримав двома руками, в потиличну та тім`янну ділянку голови потерпілого з лівої сторони, який в цей час перебував на ліжку, що відповідає виявленим у потерпілого тілесним ушкодженням. Під час відтворення обставин нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений вказав, що бачив кровотечу з вуха потерпілого (вказав на ліве вухо).

Так, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 51 від 29.08.2019 смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка у своєму перебігу ускладнилась розвитком набряку та стиснення головного мозку, що і послугувало безпосередньою причиною смерті потерпілого. На трупі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження прижиттєвого характеру, а саме: закрита черепно-мозкова травма: садна за лівою вушною раковиною, крововилив м`яких покривів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні лобної, скроневої, тім`яної та потиличної ділянок зліва. Вдавлений фрагментарно-уламковий перелом потиличної та скроневої кісток зліва з відривом пірамідки лівої скроневої кістки від її луски. Епідуральний крововилив за ходом перелому. Субарахноїдальний крововилив лобної, тімяної, скроневої та потиличної долей зліва (практично всієї лівої півкулі головного мозку). Субарахноїдальний крововилив в ділянці ствола головного мозку, лівої півкулі головного мозку.

Вищезазначені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею.

Вищевказане тілесне ушкодження має прямий причинний зв`язок з настанням смерті потерпілого. Тілесне ушкодження має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Виявлений комплекс тілесних ушкоджень утворився незадовго до моменту смерті потерпілого (в короткий проміжок до її настання).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 51А від 23.09.2019, враховуючи характер, об`єм виявлених ушкоджень, що знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, малоімовірна можливість запобігання настанню смерті потерпілого в разі своєчасного, кваліфікованого надання медичної допомоги.

З висновку судово-медичної експертизи № 723 від 22.08.2019 /Т.1, а.с. 159-161/ вбачається, що на фрагменті шпалер, вилучених під час огляду місця події 05.07.2019, виявлено кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_9 .

З відеозапису огляду місця події вбачається, що відстань між місцем розташування трупу та стінами з розміщеними шпалерами була значною (54 та 83 см), що вказує на розбризкування крові зі значною силою потерпілого під час нанесення йому ударів, чого обвинувачений не міг не бачити та є непрямим доказом сили ударів, заподіяних потерпілому.

З висновку судово-медичного експерта № 211 від 02.09.2019 вбчається, що на клапті шкіри з скроневої та потиличної ділянки зліва від трупу ОСОБА_9 виявлено чотири ушкодження у вигляді осаднень, які утворилися при статично-динамічній тангенціальній дії тупого твердого предмета з нерівною контактуючою поверхнею. Даним висновком підтверджуються, зокрема, показання ОСОБА_7 щодо місця нанесення тілесних ушкоджень та кількості нанесених ударів (обвинувачений вказував - не більше п`яти).

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_7 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 смерть за встановлених судом обставин.
Разом з тим суд не погоджується з обвинуваченням, викладеним в обвинувальному акті в частині, що обвинувачений при вчиненні злочину діяв з прямим умислом, тобто не лише усвідомлював характер своїх діх та передбачав суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого, а й бажав їх настання.
З огляду на положення ст.24 КК прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Тобто підставою розмежування двох видів умислу є те, що при прямому умислі винувата особа бажає настання суспільно небезпечних наслідків, а при непрямому виявляє байдужість до таких наслідків, не бажає, але свідомо припускає настання суспільно небезпечних наслідків.

Свідомість при непрямому умислі є аналогічною свідомості в умислі прямому. І в цьому разі свідомість особи включає розуміння всіх фактичних обставин, що характеризують об`єктивні ознаки конкретного складу злочину, в тому числі характеру і значення об`єкта і предмета посягання, характеру дії і бездіяльності, а також місця, часу, способу їх вчинення та ін. Вона також містить розуміння суспільної небезпечності, шкідливості свого діяння і його наслідків.

Передбачення при непрямому умислі має свою розпізнавальну особливість. Як і при прямому умислі, воно носить конкретний характер. Особа в цьому разі чітко усвідомлює, що саме її конкретна дія чи бездіяльність може спричинити конкретний суспільно небезпечний наслідок, і тим самим передбачає загалом розвиток причинного зв`язку між діянням і можливим наслідком. Проте цей наслідок особа передбачає лише як можливий результат свого діяння. Передбачення неминучості настання наслідку при непрямому умислі виключається. Воля особи в цьому разі не спрямована на досягнення суспільно небезпечного наслідку. Саме в цьому і полягає розпізнавальна особливість передбачення наслідків при непрямому умислі. Але основна сутність непрямого умислу - в його вольовій ознаці. Особливість такої ознаки полягає у відсутності бажання настання суспільно небезпечного наслідку. Незважаючи на передбачення такого наслідку, особа не відчуває потреби в його досягненні, воно не потрібно їй ні як основний, ні як проміжний наслідок. Тут має місце ситуація, при якій особа, не спрямовуючи свою волю на досягнення наслідку, все ж таки свідомо допускає його настання. Частіше за все таке свідоме допущення виражається в байдужому ставленні до наслідків: особа, не будучи зацікавленою у настанні суспільно небезпечного наслідку свого діяння, все ж допускає таку можливість.

Судом встановлено, що обвинувачений на момент спричинення ним ударів потерпілому в голову, що є життєво важливим органом, предметом травмуючої дії, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, в силу свого життєвого досвіду, зокрема, як учасника бойових дій, та, як осудна особа, свідомо припускав настання суспільно небезпечних наслідків. На це також вказують встановлені обставини щодо приховування обвинуваченим знаряддя злочину та невідкладне залишення місця його вчинення. Разом з тим, виходячи з показань обвинуваченого, який зазначив, що не бажав вбити потерпілого; тих обставин, що конфлікт виник спонтанно, потерпілий на момент завершення нанесення тілесних ушкоджень був живий, у колегії суддів існує переконання, що обвинувачений прямо не бажаючи настання смерті потерпілого, свідомо припускав її настання, виходячи з вищеописаного характеру протиправних дій, тобто діяв з непрямим умислом.
За таких обставин судом згідно до ч. 3 ст. 337 КПК України було змінено обвинувачення в частині форми умислу на вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, вбивства з непрямим умислом.
Однак, колегія суддів не може прийняти до уваги доводи захисту про відсутність у ОСОБА_7 умислу на вбивство, оскільки відсутність бажання спричинити смерть іншій особі не виключає наявності умислу на вбивство, з огляду на механізм нанесення тілесних ушкоджень, їх локалізацію (виключно у голову) та кількість, зокрема, враховуючі ті факти, що обвинувачений завдаючи удари бачив кров потерпілого, а також використання ним дерев`яної качалки, яку обвинувачений взяв усвідомлюючи те, що потерпілий мав міцну статуру та необхідність здолання його можливого опору.
Отже, в даному випадку має місце непрямий умисел, при якому особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та хоча і не бажає, проте свідомо припускає її настання.
За таких обставин підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, як про це ставилось питання стороною захисту, не вбачається.

В судовому засіданні було досліжено письмові докази - інформацію про рух коштів по рахунку потерпілого ОСОБА_9 , наданої в порядку тимчасового доступу до речей та документів. Зі змісту даної інформації /Т.1, а.с. 143/ вбачається, що в банкоматі № 7178, розташованого за адресою: вул. Івана Франка, 19, м. Кролевець, 04.07.2019 в період між 19 год. 38 хв. та 19 год. 41 хв. з рахунку № НОМЕР_1 , належного ОСОБА_9 , було знято 4700 гривень. З роздруківки автоматичної фіксації операцій в даному банкоматі вбачається, що грошові кошти знімав ОСОБА_7 з яким поруч перебував ОСОБА_8 . Обвинувачений підтвердив, що на фотографіях з банкомату зображений саме він під час знімання грошей з банківської карти ОСОБА_9 .

Таким чином, показання обвинуваченого щодо заволодіння ним банківською картою ОСОБА_9 та грошими з даної карти знайшли своє підтвердження, а тому вчинення обвинуваченим даних кримінальних правопорушень (викрадення грошей в сумі 4850 грн. та заволодіння офіційним документом (банківською картою) суд вважає повністю доведеним.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 показала, що була співмешканкою ОСОБА_9 , прожила з ним близько 2,5 років. Мали непогані стосунки, інколи ОСОБА_9 вживав алкогольні напої та під час вживання алкогольних напоїв міг тимчасово проживати за адресою АДРЕСА_1 , добре знав людей, які проживають у цьому будинку. Коли він ходив до них, то міг витратити велику суму грошей, люди користувались його добротою. Зі слів ОСОБА_9 чула, що хтось підірвав гранату в Глухові. ОСОБА_7 потерпіла не знала. Про події 04.07.2019 потерпіла довідалась 05.07.2019 від працівників поліції.

Потерпіла характеризує ОСОБА_9 як неконфліктну людину, під час вживання алкогольних напоїв агресію не виявляв, бійок не вчиняв, підробляв двірником, вів домашнє господарство.

Таким чином, показання потерпілої в цій частині є нейтральними до предмету доказування.

Щодо цивільного позову потерпіла вказала, що витратила кошти на поховання, на поминальний обід. Надгробний пам`ятник не встановлювала, лише цікавилась його вартістю. Заподіяна потерпілій моральна шкода полягає в тому, що вона втратила саму рідну, близьку людину. Дітей потерпіла не має, вважала, що зустріне з ОСОБА_9 свою старість, втратила сон та спокій.

З урахуванням встановлених обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого як:

1) вчинене з непрямим умислом протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), тобто, як злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України,

2) викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, тобто, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України,
3) таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто, як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень - злочину (особливо тяжкого) та двох кримінальних проступків. Також суд враховує, що обвинувачений вчинив вищевказані кримінальні правопорушення в стані судимості за умисні злочини, під час іспитового строку, а також те, що попереднє засудження та звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не мало достатнього виховного впливу. Суд також враховує, що обвинувачений був учасником бойових дій в зоні АТО та має державну нагороду.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом визнається щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та частково визнання ним своєї вини. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , судом визнається вчинення ним кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння. З матеріалів справи також вбачається наявність рецидиву злочину. Однак, враховуючи обсяг обвинувачення, а саме, відсутність даної обставини як обтяжуючої, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду викладену, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 138/2748/18, колегія суддів вважає, що врахування такої обставини як обтяжуючої суперечить вимогам ст. 337 КПК України.

Враховуючи вищенаведені обставини та особу обвинуваченого, оцінюючи обставини злочину та його суспільно-небезпечні наслідки, виходячи зі змісту загальної та спеціальної превенції, яка має на меті попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та перевиховання засудженого суд вважає за необхідне призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України в виді позбавлення волі на строк більший за мінімальний, за ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України в виді обмеження волі. З цих же підстав визначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів суд вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворих покарань більш суворим, а за сукупністю вироків - шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 підлягає задоволенню частково враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений визнав позов в повному обсязі. Однак, як вбачається з наданих доказів, цивільним позивачем доведено майнову шкоду в частині здійснених витрат на поховання ОСОБА_9 та на поминальний обід в сумі 10295 гривень. В судовому засіданні сама потерпіла визнала, що надгробного пам`ятника вона на час розгляду справи не встановлювала та не замовляла, тобто, витрат на це не понесла. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України право на відшкодування збитків має особа, якій завдано збитків порушенням її цивільного права. Під збитками відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України розуміються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.
Тому, майнова шкода підлягає відшкодуванню в частині фактично понесених витрат.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральну шкоду потерпіла оцінює в 100000 грн. Враховуючи, що обвинувачений визнав позов в цій частині, а також норми ч. 2 ст. 23 ЦК України суд вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди не порушує засад розумності, добросовісності та справедливості, а тому підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

Враховуючи, що суд призначає обвинуваченому реальне покарання в виді позбавлення волі на тривалий строк, а також тяжкість вчиненого ним злочину, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та виконання вироку суду, дію запобіжного заходу в виді тримання під вартою суд вважає за необхідне продовжити до набрання вироком суду законної сили.

Відомості про процесуальні витрати в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

1) за ч. 1 ст. 115 КК України - в виді позбавлення волі на строк 9 років,

2) за ч. 1 ст. 185 КК України - в виді обмеження волі на строк 2 роки,

3) за ч. 1 ст. 357 КК України - в виді обмеження волі на строк 1 рік,.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання в виді позбавлення волі на строк 9 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20.05.2019 в виді позбавлення волі на два роки, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання в виді позбавлення волі на строк 11 років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до дня набрання вироком суду законної сили продовжити в виді тримання під вартою.

Строк покарання обчислювати з 05.07.2019.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10295 гривень та моральної шкоди в сумі 100000 гривень.

Речові докази:

- дерев`яну палицю вилучену зі столу в кімнаті № 1, п`ять скляних чарок, виріз скатертини з кімнати № 3, виріз шпалерів з кімнати № 5, дерев`яну палицю, яка була знаряддям нанесення тілесних ушкоджень, - знищити.

- капці чорного кольору, шкарпетки білого кольору, джинсові штани синього кольору, труси чорного кольору, сорочку білого кольору, вилучені під час проведення огляду трупа ОСОБА_9 , - знищити.

- кросівки чорного кольору з білою підошвою, чорні спортивні штани з написом "NIKE", синю спортивну кофту на блискавці, чорну водолазку, футболку зеленого кольору, джинсові шорти блакитного кольору вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_7 , - повернути ОСОБА_7 ,

- оптичний диск "CD-R" з інформацією про рух коштів по банківській карті ОСОБА_9 та фото з камер спостереження банкомату - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3