Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/11/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 170 КПК Украни Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2021 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2020 року, про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження за ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя послався на те, що на виконання п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя контролює забезпечення судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні. На виконання зазначеного положення 26.11.2020, в порядку ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя постановив ухвалу про направлення на доопрацювання прокурору клопотання про накладення арешту з пропозицією подати докази звернення з цивільним позовом у цьому кримінальному провадженні. Однак у період з 26.11.2020 по 14.12.2020 прокурор мав достатньо часу, але умисно не виконав пропозицію слідчого судді подати докази звернення з цивільним позовом.
Посилаючись на положення ст. 170 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про те, що у даному конкретному випадку прокурор передчасно звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення відшкодування шкоди від злочину.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14.12.2020, постановити нове рішення, яким задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на автомобіль марки LEXUS RX 350, 2008 року випуску, об`єм двигуна 3456см3, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 21.08.2008 та автомобіль марки ВАЗ 21104-110.01, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1596 см3, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 06.08.2005, які належать на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпоряджатись ними.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

На даний час розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у вчинені якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , становить 308248,10 грн.

Вказує, що арешт майна здійснюється для відшкодування реальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), що регламентовано положеннями ст. 170 КПК України та узгоджується з основними завданнями кримінального судочинства, в тому числі забезпечення права потерпілого на відшкодування шкоди, оскільки в інший спосіб захистити права та законні інтереси держави буде неможливо.

Зазначає, що в жодній нормі кримінального процесуального закону не передбачено обов`язку потерпілого (представника потерпілого) подати цивільний позов в певний момент на стадії досудового розслідування він може скористатися таким правом до початку судового розгляду кримінального провадження.

В свою чергу прийняте рішення слідчим суддею може призвести до відчуження належних підозрюваному ОСОБА_7 транспортних засобів, що в подальшому зумовить неможливість відшкодування завданої шкоди державі. Посилаючись на зазначене прокурор просить задовольнити апеляційну скаргу.

ОСОБА_7 будучи повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту на майно, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно положень ст.131, ч.1 ст.170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до положень п.4 ч.2, ч.6 ст.170 КПК України, арешт майна допускається також і з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається також і на майно підозрюваного, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак колегія суддів апеляційного суду дійшла переконливого висновку про те, що слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання про арешт майна не повністю дотримався зазначених положень закону, враховуючи наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000005.
03.11.2020 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, розмір шкоди по якому становить 308248,10 грн.

п.10 ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, іншої визначеної цією статтею фізичної чи юридичної особи.
Враховуючи зазначені положення закону, з метою забезпечення права потерпілого на відшкодування шкоди, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити подане клопотання про арешт майна шляхом заборони розпоряджатись ним, що є найменш обтяжливим способом та не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на її інтересах.
Керуючись статтями 170 -173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 грудня 2020 року скасувати.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме на автомобіль марки LEXUS RX 350, 2008 року випуску, об`єм двигуна 3456см3, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 21.08.2008 та автомобіль марки ВАЗ 21104-110.01, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1596 см3, номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію КХС 549709 від 06.08.2005, шляхом заборони розпоряджатись ними.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4