Справа № 438/875/16-к
Провадження № 1-кп/438/4/2020
В И Р О К
іменем України

21 вересня 2020 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000566 від 21 липня 2016 року, за №0000140 від 11 березня 2018 року, за №0000220 від 23 квітня 2018 року та за №0000382 від 10 липня 2018 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, інваліда 3 групи, не працюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема вироком Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2016 року за ч.2 ст.125, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців та вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 13 вересня 2018 року за ч. 3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.345, ст.395 КК України,

за участі сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи засудженим відповідно до вироку Бориславського міського суду Львівської області від 29 липня 2016 року за ч.2 ст.125, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисні злочини, в тому числі проти власності, при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_3 21 липня 2016 року близько 15 години 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав за домовленістю із володільцем будинку ОСОБА_7 , розуміючи, що наряд працівників поліції у складі майора поліції ОСОБА_8 та капітана поліції ОСОБА_9 , які прибули за телефонним викликом на місце події, є працівниками правоохоронного органу, перебували в службовому форменому одязі працівників поліції та на службовому автомобілі марки «Рено Доккер», здійснюють свої функціональні обов`язки, пов`язані із забезпеченням публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності та надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, не підкоряючись законним вимогам поліцейських, виражався при цьому нецензурними словами на їх адресу, погрожував ножем та висловлював словесні погрози насильством з мотивів своєї неприязні до них. Згодом, під час проведення затримання працівниками правоохоронного органу обвинуваченого ОСОБА_3 , останній, знаходячись поблизу вищевказаного будинку, вчинив активну фізичну протидію працівникам правоохоронного органу,умисно рукою розірвав штани форменого одягу потерпілого ОСОБА_8 , намагаючись попасти в потерпілого ОСОБА_8 , кинув мобільний телефон «Alkatel», однак промахнувся та влучив у ліву частину службового автомобіля марки «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , в результаті чого спричинив вм`ятину; переслідуючи умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю поліцейських, умисно наніс удари руками в обличчя, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді садна на лівій тім`яній ділянці, яке по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою легкого тілесного ушкодження та заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому оці, яке по ступеню тяжкості кваліфікується за ознакою легкого тілесного ушкодження.

Крім цього, 11 березня 2018 року приблизно о 13 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом отримання мобільного телефону в тимчасове користування для здійснення дзвінка, повторно, заволодів мобільним телефоном марки «Bravis A150 Joy» вартістю 1200 гривень, в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» вартістю 25 гривень та на праві власності належать потерпілому ОСОБА_10 , чим заподіяв останньому майнову шкоду на загальну суму 1225 гривень.

Крім цього, 22 квітня 2018 року близько 15 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, шляхом підбору ключа проник до приміщення кв. АДРЕСА_3 , в якій зареєстрований та проживає потерпілий ОСОБА_10 , звідки повторно, таємно викрав електропилу марки «Макіта» вартістю 1800 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 , щодо якого ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 21 травня 2018 року, встановлено адміністративний нагляд на строк один рік з відповідними обмеженнями, а саме: забороною виходу зі свого помешкання за місцем проживанняз 22.00 години до 06.00 години; забороною перебування в місцях, де продається спиртне на розлив, кафе, барах, ресторанах; забороною виїзду за межі Львівської області в особистих справах; зобов`язання з`являтися для реєстрації в органи поліції один раз на місяць, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно без поважних причин та без повідомлення органу, який здійснює нагляд, залишив визначене із 27 вересня 2019 року місце проживання за адресою АДРЕСА_1 у час, в який йому заборонено з виходити, зокрема 20 червня 2018 року о 22 год. 15 хв., 21 червня 2018 року о 22 год. 45 хв., 22 червня 2018 року о 02 год. 15 хв., 23 червня 2018 року о 23 год. 05 хв., 24 червня 2018 року о 23 год. 25 хв., 25 червня 2018 року о 22 год. 05 хв., 26 червня 2018 року о 22 год. 55 хв., 27 червня 2018 року о 22 год. 15 хв., 28 червня 2018 року о 23 год. 45 хв., 29 червня 2018 року о 23 год. 10 хв., 30 червня 2018 року о 22 год. 35 хв., 01 липня 2018 року о 22 год. 45 хв., 02 липня 2018 року о 23 год. 45 хв., 03 липня 2018 року о 23 год. 10 хв., 04 липня 2018 року о 23 год. 45 хв., 05 липня 2018 року о 22 год. 05 хв., 06 липня 2018 року о 23 год. 30 хв., 07 липня 2018 року о 01 год. 45 хв., 08 липня 2018 року о 22 год. 45 хв, чим порушив правила адміністративного нагляду.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених за ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.345, ст.395 КК України, визнав повністю та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що у липні 2016 року проживав у свого знайомого ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_4 . Можливо 21 липня 2016 року, точної дати не пам`ятає, оскільки минув значний термін часу, біля обіду на виклик господаря будинку прибули працівники поліції. Обвинувачений почав сваритись із господарем, що викликав працівників поліції, а також із працівниками поліції. Можливо матюкався. Точно не пам`ятає, оскільки був випившим. Після цього почав погрожувати ножем працівнику поліції, погрожував його вбити. Згодом, перебуваючи поблизу будинку за адресою пров. Сонячний, 5, вчинив активну фізичну протидію працівникам правоохоронного органу,розуміючи, що діє незаконно, напав на працівника поліції, наносив удари кулаком в ділянку голови. Можливо порвав формений одяг. Кинув мобільний телефон у напрямку працівника поліції, проте не попав в останнього. Телефоном влучив в автомобіль, на якому прибули працівники поліції. Просить вибачення у працівників поліції за свою неадекватну поведінку.

Далі, можливо 11 березня 2018 року близько обіду, точної дати та години не пам`ятає, обвинувачений зайшов до свого знайомого ОСОБА_11 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 . У квартирі також перебував ОСОБА_10 . Разом розпивали спиртні напої. Обвинувачений вирішив забрати в ОСОБА_10 мобільний телефон. Сказав останньому, що необхідно зателефонувати матері. Коли потерпілий надав телефон, обвинувачений вийшов на вулицю та вирішив не повертати мобільний телефон потерпілому. Обвинувачений здав мобільний телефон у ломбард. Отримані кошти в сумі 760 гривень використав на власні потреби. Майнову шкоду потерпілому не відшкодував.

Через десять днів, можливо 22 квітня 2018 року, близько обіду обвинувачений, підібравши ключ до вхідних дверей до квартири, де проживає його знайомий ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_5 , проник у квартиру та з кладової викрав електропилу марки «Макіта». У подальшому викрадену електропилу здав до ломбарду «Скарбниця», що в м.Бориславі по вул. Міцкевича, за що отримав гроші в сумі 580 гривень. Майнову шкоду потерпілому не відшкодував.

Обвинувачений визнає, що з 20 червня 2018 року по 08 липня 2018 року, умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Просить суд суворо не карати.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.345, ст.395 КК України, підтверджується доказами у справі, дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, по епізоду вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто погроза вбивством, насильством та умисному заподіянні працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків:

показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 про те, що займав посаду начальника СРПП Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. 21 липня 2016 року близько 15 години 30 хвилин разом із старшим інспектором ГРПП №2 Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_8 прибулина службовому автомобілі марки «Рено Доккер» за телефонним викликом за адресою м.Борислав, пров.Сонячний, 5. Телефонний виклик здійснив господар будинку ОСОБА_7 з приводу спричинення останньому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 . Потерпілий ОСОБА_9 та його колега ОСОБА_8 прибули на виклик у форменому одязі працівників поліції. Встановили особи потерпілого та особу обвинуваченого, який перебував у сусідній кімнаті. Під час розмови з обвинуваченим ОСОБА_3 , останній вдарив рукою потерпілого ОСОБА_7 в обличчя, почав його сварити та ображати у присутності працівників поліції. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 не звертав увагу на законні вимоги потерпілих щодо припинення протиправних дій, виражався нецензурними словами на їх адресу. Погрожував словесно працівникам поліції насильством та вбивством. На зауваження не реагував. Після чого забіг до сусідньої кімнати, звідки вибіг з ножем, яким погрожував потерпілим. Під час проведення затримання обвинувачений ОСОБА_3 вибіг з будинку та, знаходячись поблизу вищевказаного будинку, фізично протидіяв потерпілим - працівникам поліції. Зокрема, розірвав рукою штани форменого одягу потерпілого ОСОБА_8 ; кинув мобільний телефон у напрямку потерпілого ОСОБА_8 , однак промахнувся та влучив у ліву частину службового автомобіля марки «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , в результаті чого спричинив вм`ятину. Крім цього, заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому оці. Як відомо потерпілому ОСОБА_9 обвинувачений також заподіяв ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді садна на лівій тім`яній ділянці. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_9 немає. При обранні міри покарання покладається на думку суду;

аналогічними показаннями показам потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 .

Крім показань потерпілих, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується і документальними доказами, безпосередньо дослідженими в суді:

даними протоколу огляду місця події від 21 липня 2016 року з фототаблицею, зокрема приміщення службового кабінету №8 по вул.В.Великого, 30 у м.Бориславі, під час якого потерпілий ОСОБА_8 надав для огляду розкладний ніж, ніж кухонний, мобільний телефон марки «Алкатель» та формені штани в порваному вигляді (т.2 а.а.156-170), які в подальшому постановою слідчого від 22 липня 2016 року були визнані речовими доказами, в тому числі службовий автомобіль марки «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 (т.2 а.с. 153-154);

даними протоколу огляду транспортного засобу від 21 липня 2016 року з фототаблицею, зокрема службового автомобіля марки «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлено зовнішнє пошкодження у вигляді вм`ятини довжиною 16 мм (т.2 а.с.171-180);

з плану-завдання СРПП (сектору реагування патрульної служби) №2 з 21 липня 2016 року 08.00 год. по 21 липня 2016 року 20.00 год. вбачається, що виконавцем реагування на повідомлення та звернення громадян, які поступили безпосередньо працівникам СРПП та повідомлень з ч/ч Бориславського ВП ДВП ГУ НП у Львівській області визначено виконавцем ОСОБА_9 (т.2 а.а.181-183);

з висновку експерта №435 від 22 липня 2016 року слідує, що у гр-на ОСОБА_8 , 38-ми років, виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на лівій тім`яній ділянці. Вищевказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін близько доби до моменту огляду, зокрема могло виникнути 21 липня 2016 року дією твердого тупого предмета можливо в час та при обставинах, на які він вказує, тобто могло виникнути внаслідок нанесення ударів руками, і по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легкого тілесного ушкодження (т.2 а.с.188);
з висновку експерта №434 від 22 липня 2016 року слідує, що у гр-на ОСОБА_9 , 37-ми років, виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця на лівому оці. Вищевказане тілесне ушкодження могло виникнути в термін близько доби до моменту огляду, зокрема, могло виникнути 21 липня 2016 року дією твердого тупого предмета можливо в час та при обставинах, на які він вказує, тобто могло виникнути внаслідок нанесення ударів руками, і по ступеню тяжкості кваліфікуються за ознакою легкого тілесного ушкодження (т.2 а.с.189);

по епізоду заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно:
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19 березня 2018 року і фототаблицею за участі підозрюваного ОСОБА_3 , під час проведення якого останній добровільно надав покази про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, було також послідовно відтворено дії підозрюваного при вчиненні кримінального правопорушення (а.с.242-245 т.2);
даними довідки про вартість майна, зокрема вартість мобільного телефону марки «Bravis A150 Joy» становить 1200 гривень, стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» оцінено 25 гривень, всього 1225 гривень (т.2 а.с.238);

по епізоду таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло, вчинене повторно:
даними протоколу огляду місця події від 22 квітня 2018 року з фототаблицею, зокрема приміщення квартири АДРЕСА_3 , під час проведення огляду потерпілим ОСОБА_10 вказано приміщення кладової, звідки було викрадено електропилу марки «Макіта» (а.с.224-228 т.2);
даними довідки про вартість майна, зокрема вартість електропили марки «Макіта» становить 1800 гривень (а.с.229 т.2);
даними довідки за №589/4 від 24 квітня 2018 року виданої ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний дім», де зазначено, що гр. ОСОБА_3 звертався до ломбардних відділень підприємства, за адресою м.Борислав, вул.Міцкевича, 4, з приводу закладу пилки ланцюгової ел. «Макіта» UC-4020А (т.2 а.с.230);
даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26 квітня 2018 року з фототаблицею за участі підозрюваного ОСОБА_3 , під час проведення якого останній добровільно надав покази про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, було також послідовно відтворено дії підозрюваного при вчиненні кримінального правопорушення (а.с.231-237 т.2).
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду підтверджується наступними доказами: попередження про наслідки порушення правил нагляду від 29 травня 2018 року за підписом обвинуваченого (а.с.192 т.2) та рапорти працівників поліції про відсутність обвинуваченого ОСОБА_3 за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 в період часу: 20 червня 2018 року о 22 год. 15 хв., 21 червня 2018 року о 22 год. 45 хв., 22 червня 2018 року о 02 год. 15 хв., 23 червня 2018 року о 23 год. 05 хв., 24 червня 2018 року о 23 год. 25 хв., 25 червня 2018 року о 22 год. 05 хв., 26 червня 2018 року о 22 год. 55 хв., 27 червня 2018 року о 22 год. 15 хв., 28 червня 2018 року о 23 год. 45 хв., 29 червня 2018 року о 23 год. 10 хв., 30 червня 2018 року о 22 год. 35 хв., 01 липня 2018 року о 22 год. 45 хв., 02 липня 2018 року о 23 год. 45 хв., 03 липня 2018 року о 23 год. 10 хв., 04 липня 2018 року о 23 год. 45 хв., 05 липня 2018 року о 22 год. 05 хв., 06 липня 2018 року о 23 год. 30 хв., 07 липня 2018 року о 01 год. 45 хв., 08 липня 2018 року о 22 год. 45 хв, якому встановлено адміністративний нагляд за визначеним місцем проживання (а.с. 196-217 т.2) , дослідженими під час судового розгляду.

Проаналізувавши та оцінивши вищевказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, дослідивши обставини провадження, керуючись законом, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору взаємозв`язку та достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, суд уважає поза всяким розумним сумнівом доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України, як погроза вбивством, насильством та умисне заподіяння працівникам правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків.

Суд звертає увагу, що в разі коли особою спочатку вчиняється менш суспільно небезпечне діяння, а потім більш суспільно небезпечне однорідне посягання і вчинене охоплюється єдиним умислом, це свідчить про розвиток суспільно небезпечної поведінки особи і вчинене підлягає кваліфікації як одиничне більш суспільно небезпечне кримінальне правопорушення. Реальна сукупність однорідних (менш суспільно небезпечного та більш суспільно небезпечного) кримінальних правопорушень має місце лише тоді, коли щодо кожного з них існував відокремлений в часі умисел. З встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження вбачається, що погроза вбивством, насильством та насильство, застосовані обвинуваченим до представників правоохоронного органу були об`єднані єдиним умислом і вказані дії не були «розірвані у часі», тобто діями винного одночасно були вчинені різні види посягань на працівників правоохоронного органу, розвиток подій щодо застосування погроз. Отже, погроза вбивством, насильством та насильство, застосовані до працівників правоохоронного органу, що об`єднані єдиним умислом, вчинені безпосередньо після погроз вчинити такі дії, утворює одне кримінально-каране діяння і не потребує додаткової кваліфікації за ч. 1 ст. 345 КК України (погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків), а тому дії засудженого у даному випадку слід кваліфікувати лише за ч. 2 ст. 345 КК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000140 від 11 березня 2018 року, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення,доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вобвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 23 квітня 2018 року, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення,доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 10 липня 2018 року, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення,доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Обираючи міру покарання відповідно до ст. ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, законодавцем віднесено, згідно з ст.12 КК України, до кримінальних проступків, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.2 ст.345 КК України, - до нетяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, - до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, є активне сприяння розкриттю злочину.

Суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття.
Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинених злочинах, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.345, ст.395 КК України, хоча і визнано в обвинувальних актах у даних кримінальних провадженнях обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина має лише формальний характер. Каяття передбачає, крім визнання особою самого факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне, визнання своєї провини, щирий осуд своєї поведінки, які мають втілюватися в намаганні компенсувати збитки, завдані таким злочином, та бажанні виправити наслідки такого злочину. Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в певних діях обвинуваченого після вчинення злочину. Поряд з цим, будь-яких дій обвинуваченим вчинено не було.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України,у вчиненні інших кримінальних правопорушень, є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, раніш неодноразово судимого за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та правосуддя, не перебуває на обліку лікаря-нарколога та на обліку в лікаря-психіатра, перебуває на диспансерному обліку лікаря-фтизіатра з діагнозом: ЗЗТБ (залишкові зміни туберкульозу), має 3-ю групу інвалідності (акт МСЕК №839628 с.10ААВ від 15.12.2014 року), за місцем проживання даних про негативну характеристику немає, одружений, має малолітню доньку, офіційно не працює, має зареєстроване постійне місця проживання, ставлення обвинуваченого до скоєного, зокрема заподіяна злочинами майнова шкода потерпілим не відшкодована, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі та думку сторони захисту про обрання міри покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що обвинувачений, маючи не погашену та не зняту судимість в порядку ст.89 КК України за вчинення умисних злочинів проти власності, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив, враховуючи конкретні обставини справи, зокрема те, що обвинувачений не працює і не займається будь-якою суспільно корисною працею, умисні нетяжкі злочини та тяжкий злочин вчинено ним з корисливих мотивів, останньому слід призначити покарання, в межах розміру санкції статей інкримінованих кримінальних правопорушень у виді арешту та позбавлення волі із застосуванням правил, визначених ч.1 ст.70 та ст.72 КК України у виді позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування ст.69, ст.75 КК України до обвинуваченого, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд не вбачає.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 13 вересня 2018 року засуджений Трускавецьким міським судом Львівської області за ч. 3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Крім цього, згідно з частиною 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення в разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В п. 102-105 своєї постанови від 29.08.2018 у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

При цьому у строк попереднього ув`язнення за нормами КК України включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як вбачається з довідки від 02 липня 2020 року за №9/4371 ОСОБА_3 затриманий 01 жовтня 2018 року Трускавецьким ВП ГУ НП у Львівській області на підставі вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року, за яким засуджено за ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Вирок набрав законної сили 05 липня 2018 року. Розпорядження про виконання вироку в установу поступило 01 жовтня 2018 року. У Львівську установу виконання покарань (№19) ОСОБА_3 поступив 01 жовтня 2018 року. По 2-й справі засуджений 13 вересня 218 року Трускавецьким міський судом Львівської області за ч. 3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць. Вирок набрав законної сили 16 жовтня 2018 року, розпорядження про виконання вироку в установу поступило 03 січня 2019 року.
Враховуючи ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 09 жовтня 2018 року, за якою обвинуваченого ОСОБА_3 було тимчасово залишено в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19) для участі в розгляді даних кримінальних проваджень, а також даних вищезгаданої довідки, суд дійшов висновку, що клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі підлягає частковому задоволенню, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_3 слід зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2018 року (день постановлення ухвали про тимчасове залишення в слідчому ізоляторі для участі в розгляді кримінального провадження) до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 01 жовтня 2018 року по 08 жовтня 2018 року слід відмовити, оскільки обвинуваченого ОСОБА_3 було затримано для реального відбуття покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року.

Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Арешт, накладений на майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: ніж розкладний з пластмасовою ручкою, ніж з металевою ручкою, мобільний телефон марки «Алкатель» сірого кольору на підставі ухвали слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 22 липня 2016 року, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України не підлягає скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.Обвинувачений ОСОБА_3 затриманий 01 жовтня 2018 року Трускавецьким ВП ГУ НП у Львівській області на підставі вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.345, ст.395 КК України, та призначити йому покарання
за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
за ч.2 ст.345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
за ст.395 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Борислава Львівської області остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань із врахуванням покарань, призначених вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 13 вересня 2018 року за ч. 3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 1 (один) місяць, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Борислава Львівської області остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIIІ від 26.11.2015 року), обвинуваченому ОСОБА_3 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2018 року (день постановлення ухвали про тимчасове залишення в слідчому ізоляторі для участі в розгляді кримінального провадження) до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати із моменту затримання на підставі розпорядження про виконання вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 04 червня 2018 року з 01 жовтня 2018 року.
Речові докази у справі, передані на зберігання речових доказів до Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, розкладний ніж, ніж кухонний, мобільний телефон марки «Алкатель», як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, - знищити, а формені штани в порваному вигляді, службовий автомобіль марки «Рено Доккер», д.р.н. НОМЕР_1 , - повернути володільцям.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1