Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження

26 жовтня 2020 року місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, щодо якої подано клопотання про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою, в межах застосованого екстрадиційного арешту ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року задоволено клопотання керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) під вартою в межах строку застосованого екстрадиційного арешту до вирішення питання Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі до Російської Федерації. Постановлено утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) в ДУ «Луцький слідчий ізолятор».
Не погодившись із вказаною ухвалою захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.
Як вбачається із клопотання керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у відповідності до наданого компетентним органом Російської Федерації клопотання громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених пунктом «г» ч.3 ст.228.1 (незаконний збут наркотичних речовин в особливо великих розмірах), ч.1 ст.30, пунктом «г» ч.3 ст. 228.1 (готування до незаконного збуту наркотичних речовин в особливо великих розмірах, яке не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи) КК Російської Федерації (в редакції Федеральних законів від 19.05.2010 № 87-ФЗ та від 07.12.2011 № 420-ФЗ).
25.05.2012 Південно-Сахалінським міським судом Російської Федерації відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У період з 20.07.2012 по 18.01.2013 цим же судом неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4
17.03.2013 Південно-Сахалінським міським судом Російської Федерації міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 була змінена з тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Постановою компетентного органу Російської Федерації від 05.04.2013 ОСОБА_4 притягнуто як обвинуваченого з одночасним пред`явленням йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктом «г» ч. 3 ст. 228.1, ч. 1 ст. 30, пунктом «г» частини 3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, і обвинувальний висновок щодо останнього та інших осіб скеровано до суду.
Водночас, ОСОБА_4 не з`явився 14.03.2014, 20.03.2014 і 10.04.2014 на судові засідання у кримінальній справі про обвинувачення останнього, у зв`язку з чим постановою Південно-Сахалінського міського суду Російської Федерації від 10.04.2014 підсудного оголошено в розшук, а міру запобіжного заходу змінено на тримання під вартою.
Постановою компетентного органу Російської Федерації від 13.08.2019 ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук з метою арешту та подальшої видачі для притягнення до кримінальної відповідальності.
09.05.2020 о 19 год. 20 хв. у пункті пропуску «Ягодин» відділу прикордонної служби «Рівне» в порядку ст. 208 КПК України громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 було затримано.
Любомльським районним судом 12.05.2020 до ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, термін дії якого сплив 18.06.2020 о 19 год. 20 хв.
Міністерством юстиції України отримано запит компетентного органу Російської Федерації з проханням утримувати ОСОБА_4 під вартою та видати його для притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 18.06.2020 щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі до Російської Федерації, але не більше 12 місяців.

Відповідно вимог до ч.9 ст.584 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.
Згідно п.п.10, 11, 12 ст.584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення. За скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.
Таким чином, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області 18.06.2020 щодо ОСОБА_4 застосовано екстрадиційний арешт строком до 12 місяців до вирішення питання про видачу останнього та фактичної передачі до Російської Федерації.
Подану апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 на вказане рішення ухвалою Волинського апеляційного суду від 24.07.2020 залишено без задоволення.
Відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку . Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.
Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тому необхідно врахувати рішення по справі «Мельник проти України», відповідно до якого, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Отже, діючим КПК України не передбачено можливості оскарження ухвали слідчого судді про визнання підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), а оскарженню підлягає лише ухвала про його застосування, що й було зроблено захисником ОСОБА_4 раніше, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 18.06.2020. За результатами розгляду вказаної апеляції рішення слідчого судді ухвалою Волинського апеляційного суду від 24.07.2020 залишено без змін.
Тому посилання слідчого судді в оскаржуваному рішенні про можливість його апеляційного оскарження не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Відповідно до положень ч.4 ст.399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Отже, враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що слід відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 16.10.2020.
При цьому слід звернути увагу, що ОСОБА_4 , як особа до якої застосований екстрадиційний арешт, або його захисник, мають право в установленому законом порядку звернутись до слідчого судді зі скаргою про наявність підстав для звільнення його з-під варти.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.399, 419, 422, 583, 584 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 в інтересах особи, щодо якої подано клопотання про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою, в межах застосованого екстрадиційного арешту ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_4 .
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців, а ОСОБА_4 , який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя Волинського
апеляційного суду ОСОБА_2