Справа № 159/6833/19 Провадження №11-кп/802/314/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Ковель, Волинської області, проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою скасований, звільнено його з-під варти негайно, в залі суду.
Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 16 листопада 2019 року по 31 січня 2020 року включно.
Вироком вирішено питання про арешт майна, речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 24 вересня 2019 року, біля 02 год. 20 хв., знаходячись на території КП «Волинська обласна лікарня «Хоспіс» м. Ковель» Волинської обласної ради по вул. Б. Хмельницького, 17, м. Ковелі Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, діючи із корисливих спонукань, підійшов до передніх пасажирських дверцят автомобіля марки «Вольксваген-Джетта», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, відчинивши їх, реалізуючи свій злочинний умисел, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні одного удару ногою в ділянку голови ОСОБА_11 , який сидів на водійському сидінні, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця правої передвушної ділянки, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 216 від 10.10.2019, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, після чого, шляхом ривка, відкрито викрав з передньої панелі вищевказаного транспортного засобу автомобільний телевізор марки «Panasonik» вартістю 541,67 гривень, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 , повторно, 16 листопада 2019 року, біля 18 год. 30 хв., знаходячись на зупинці громадського транспорту «Богдана Хмельницького» поблизу закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 м. Ковеля по вул. Сухомлинського, 2 в м. Ковелі Волинської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесного конфлікту з ОСОБА_12 , ривком умисно пошкодив навушники невстановленої фірми білого кольору, які висіли на куртці останнього і не становлять для потерпілого майнової цінності, і, після цього, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, застосувавши до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, умисно наніс йому удар долонею правої руки по обличчю, після чого відкрито викрав з голови потерпілого кепку невстановленої фірми, яка не становить для потерпілого майнової цінності. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 помітив, як потерпілий ОСОБА_12 дістав свій мобільний телефон марки «Леново VIPE P1M» з кишені штанів, та застосувавши до останнього насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, умисно повалив потерпілого на землю, та стискаючи коліном правої ноги голову потерпілого, з корисливих спонукань з метою заволодіння чужим майном, ривком відкрито викрав з правої руки ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Леново VIPE P1M» вартістю 1550 гривень із картою пам`яті ємкістю 16 Гб невстановленої марки вартістю 50 гривень, та сім-картками мобільного оператора «ВФ Україна» та «Київстар», які не становлять для потерпілого майнової цінності, на рахунках яких відсутні грошові кошти, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на суму 1600 гривень.
У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора Волинської області, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання із застосування ст.75 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість покарання є безпідставними.

Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, є особою молодого віку.

Звертає апеляційний суд увагу і на те, що потерпілі, кожен зокрема, претензій до обвинуваченого не мають.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, а обтяжуючі обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю та у стані алкогольного сп`яніння, і це не оскаржується прокурором.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі та про можливість звільнення обвинуваченого від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити іспитовий строк тривалістю 3 роки.

На думку суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, суд не вбачає.

Доводи прокурора, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

Також бере до уваги апеляційний суд ту обставину, що ОСОБА_8 перебував під вартою упродовж двох з половиною місяців протягом досудового розслідування та судового розгляду.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді