Справа № 504/2634/19
У Х В А Л А
23.10.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000598 від 07.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:
В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000598 від 07.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Представник потерпілого ОСОБА_7 надав до суду клопотання про накладення арешту на майно рухоме та нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах обвинуваченого ОСОБА_4 на суму 1102544,46 гривень.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання свого представника та просив його задовольнити.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_5 , вважали клопотання не обґрунтованим та просили відмовити у його задоволенні.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання виходячи з наступного.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст, 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст, 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. З ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
За змістом чинного законодавства, зокрема п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, суд накладає арешт на майно з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст, 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відмовляючи в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно суд виходить з того, що представником потерпілого до клопотання не надано відповідних доказів на підтвердження завданої потерпілому шкоди, не конкретизовано на яке саме майно необхідно накласти арешт, що є необхідною умовою для встановлення співмірності заходів забезпечення позов, а також не надано будь-яких відомостей, стосовно наявності належного обвинуваченому на праві приватної власності будь-якого майна..
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту.
Керуючись ст. 171. 172, КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів та підлягає до негайного виконання після її оголошення...

Головуючий суддя: ОСОБА_1