Справа № 361/5140/20
Провадження № 1-кп/361/746/20
В И Р О К
Іменем України

======================================================================
23 грудня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001867 від 22 червня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирсанівка, Тульчинського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-15.05.2017 Галицьким районним судом м. Львова, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Львівської області від 03.10.2017 за

ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-25.07.2018 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15,

ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;

-21.01.2019 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

-12.11.2020 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення при таких обставинах.

Судом визнано доведеним, що 22.06.2020, приблизно о 00:30 год., ОСОБА_6 знаходився біля магазину «КОЛО», що розташований за адресою: Київська область,

м. Бровари, вул. В`ячеслава Чорновола, 6а, приміщення 4, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Технолоджі Венчерс Груп», яке 14.06.2018 уклало письмовий договір № 32/18 суборенди нежитлового приміщення з Товариством з обмеженою відповідальністю «АРІТЕЙЛ», в особі генерального директора ОСОБА_7 , який діє на підставі Статуту. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення та подальшого обернення на власну користь.

Того ж дня, а саме 22.06.2020 року, приблизно о 00:32 год., з метою реалізації свого умислу, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою не законного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та очевидців, перебуваючи біля магазину «КОЛО», що за адресою: Київська область,

м. Бровари, вул. В`ячеслава Чорновола, 6а, приміщення 4, підійшов до вхідних дверей, де за допомогою фомки, заздалегідь заготовленої для вчинення кримінального правопорушення, прикладаючи фізичну силу рук пошкодив вхідні двері до магазину, через які проник в приміщення, де діючи повторно, таємно викрав грошову скриньку НS-170, вартістю 1000 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим, завдав ТОВ «АРІТЕЙЛ», майнової шкоди на суму 1000 гривень.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано, за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що суть пред`явленого обвинувачення йому зрозуміла, винним себе за обставин вказаних в інкримінованому йому злочині визнає повністю, щиросердечно розкаюється у вчиненій ним 22.06.2020 крадіжці із магазину «Коло» грошової скриньки. Вказану крадіжку вчинив із-за важкого майнового стану, на той час.

На теперішній час жалкує, що вчинив цей злочин, свої дії розцінює критично та готовий нести покарання та запевнив, що після відбуття покарання кошти буде заробляти лише своїм трудом.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що фактичні обставини провадження, учасниками судового розгляду не оспорюються та з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, потерпілими та прокурором зміст цих обставин і за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням таких матеріалів провадження, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, внаслідок якого ТОВ «АРІТЕЙЛ» завдано майнову шкоду.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення і такі його дії правильно кваліфіковано за

ч. 3 ст.185 КК України, тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу. А також суд приймає до уваги і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд вважає за можливе як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне, стосовно обвинуваченого, ОСОБА_6 визнати визнання вини та щире каяття в скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в обвинувальному акті затвердженого прокурором не вказано та в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що вчинений ним злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи, правову позицію прокурора про необхідність реального відбуття покарання обвинуваченому, думку представника потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за умисні корисливі злочини. Як особа, обвинувачений не втратив ступеню суспільної небезпечності, злочин вчинив через нетривалий проміжок часу, після засудження за умисний корисливий злочин, належних висновків не зробив та не став на шлях виправлення, що істотно збільшує тяжкість вчиненого. Тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання його можливі лише при ізоляції від суспільства, тобто при призначенні йому реальної міри покарання та не вбачає підстав і можливостей для призначення іншої міри покарання.

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2020

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання за цими статтями на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести місяців) позбавлення волі, за злочини, які мали місце в період з 10.05.2020 по 18.06.2020. Строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано з 27.07.2020 року та залишено без змін застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Враховуючи всі перераховані обставини, а також те, що ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та щиросердечно розкаявся в скоєному, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 до призначуваного покарання за цим вироком шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2020 року призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, не порушуючи принципів змагальності і диспозитивності, який закріплений в ст. ст. 22, 26 КПК України, дійшов висновку, що саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 під час досудового розслідування і судового провадження у даному кримінальному провадженні не застосовувалися, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави передбачені статтею 118 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349-371, 374, 376 КПК України, суд ,-

у х в а л и в :
ОСОБА_6 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного за цим вироком покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеного за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.11.2020 року у виді 3 (трьох) років 06 місяців позбавлення волі, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 06 місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбуття покарання ОСОБА_6 за цим вироком рахувати з часу його затримання в іншому кримінальному провадженні, а саме з 27.07.2020 за попереднім вироком.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 131, 176 КПК України не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кирсанівка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз:
- за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 17-1/1780 від 13.07.2020 в розмірі 1797 (одна тисяча сімсот дев`яносто сім) гривень 95 копійок;
- за проведення судової трасологічної експертизи № 17-2/1384 від 10.07.2020 в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок;
- за проведення судової товарознавчої експертизи № 13-1/1347 від 13.07.2020 в розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 копійок.
Речові докази: дактилокарта, сліди папілярних узорів, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити в справі протягом всього часу її зберігання.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1