Справа № 742/1479/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/216/20
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манжосівка, Прилуцького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, учасника АТО, працюючого машиністом ТОВ «ІНЕЙТС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої

адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Зараховано у строк покарання ОСОБА_6 час його попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 10.03.2019 року по 12.03.2019 року.

Стягнуто із ОСОБА_6 витрати за проведені в межах даного кримінального провадження експертизи розміром 5969 (п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн 28 коп. на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.03.2019 року на автомобіль ЗАЗ DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасовано.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, 10.03.2019 року близько 16 години ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ЗАЗ - DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною по вул. Миру у смт Ладан Прилуцького району в напрямку м. Прилуки, поблизу буд. 70, розташованого на вказаній вулиці, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем, виїхав за межі проїзної частини на праве по напрямку свого руху узбіччя, після чого виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов по вказаному вище тротуару з велосипедом в попутному з автомобілем напрямку.

Під час даної дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови у формі трьох саден в лобній ділянці справа та садна в потиличній ділянці справа, закритої травми тулубу у формі закритих переломів 6-8 лівих ребер з ушкодженням плеври, забою лівої легені, крововиливів в жирову клітковину навколо аорти, численних розривів брижі тонкого кишечника, що супроводжувались внутрішньочеревною кровотечею, масивного синця на правій бічній поверхні тулуба та масивного синця з садном на лівій задньо - бічній поверхні тулуба, травми кінцівок у формі відкритого перелому правої малогомілкової кістки з раною на правій гомілці, забійної рани на правій кисті, синця на лівому плечі. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які були вказані вище, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , перебуваючи на лікуванні в Прилуцькій центральній районній лікарні, помер. Причиною смерті ОСОБА_10 стала поєднана травма голови, тулубу та кінцівок, яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 .

В даній дорожній обстановці ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 1.10 (узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном), підпункту б) пункту 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), пункту 10.1 (перед будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), пункту 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, що стало умовою та причиною настання дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього також встановлено, що ОСОБА_6 10.03.2019 близько 16 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ЗАЗ - DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною по вул. Миру в смт Ладан, Прилуцького району в напрямку м. Прилуки, поблизу буд. 70, розташованого на вказаній вулиці, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалась, не вибрав безпечної швидкості руху, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобілем, виїхав за межі проїзної частини на праве по напрямку свого руху узбіччя, після чого виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який ішов по вказаному вище тротуару з велосипедом в попутному з автомобілем напрямку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми голови у формі трьох саден в лобній ділянці справа та садна в потиличній ділянці справа, закритої травми тулубу у формі закритих переломів 6-8 лівих ребер з ушкодженням плеври, забою лівої легені, крововиливів в жирову клітковину навколо аорти, численних розривів брижі тонкого кишечника, що супроводжувались внутрішньочеревною кровотечею, масивного синця на правій бічній поверхні тулуба та масивного синця з садном на лівій задньо-бічній поверхні тулуба, травми кінцівок у формі відкритого перелому правої малогомілкової кістки з раною на правій гомілці, забійної рани на правій кисті та синця на лівому плечі, внаслідок чого опинився в небезпечному для життя стані. В порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, а саме: вимог підпунктів а), г), ґ) пункту 2.10 (у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди), ОСОБА_6 не зупинив керований ним автомобіль, на місці пригоди не залишився, не вживши жодних заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому, який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи при цьому змогу надати йому таку допомогу. Натомість, після наїзду на пішохода ОСОБА_10 . ОСОБА_6 продовжив рух на своєму автомобілі, проїхавши близько 1 км в попередньому напрямку руху по автодорозі в бік м. Прилуки з потерпілим ОСОБА_10 , що перебував затиснутим в пробитому лобовому склі, частково на капоті та частково в салоні автомобіля, після чого скинув потерпілого на узбіччі та поїхав у власних справах, чим завідомо залишив ОСОБА_10 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, без допомоги.

Не погоджуючись з даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, із застосуванням ст.75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок суду ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судове засідання відбувалося з обвинувальним нахилом з боку суду та вважає, що судом безпідставно не враховано пом`якшуючу його покарання обставину щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин, що, на його переконання, суттєво зменшує ступінь його суспільної небезпеки, також вважає не дано оцінку його позитивним характеристикам за місцем проживання та роботи, те, що він має постійне місце проживання, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має неповнолітню дитину, являється учасником АТО, тому вважає, що суд безпідставно не застосував до нього положення ст. 75 КК України.

Адвокат ОСОБА_7 також звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що ОСОБА_6 пред`явлено неконкретне обвинувачення, оскільки суд послався на перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння як на обтяжуючу обставину та кваліфікуючу обставину цього злочину, при тому, що останнього вже було притягнуто за це до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що, на його переконання, суперечить положенням ч. 4 ст. 67 КК України та практиці Європейського суду щодо неможливості притягнення особи двічі до відповідальності за одне і те саме правопорушення.

Аналогічно апеляційній скарзі обвинуваченого, адвокат також вказує на необґрунтоване, на його думку невизнання судом пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та неврахування всіх обставин, які зменшують ступінь суспільної небезпеки, які давали суду можливість застосувати положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора та представника потерпілої, які заперечували проти їх задоволення, вважаючи рішення суду законним та вмотивованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час розгляду справи місцевим судом обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів визнав, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи не оспорював.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги щодо неконкретного обвинувачення, оскільки і в обвинувальному акті і у вироку суду першої інстанції конкретно встановлені як обставини кримінального правопорушення так і визначені які саме порушення Правил дорожнього руху були допущені обвинуваченим а також встановлений причинний зв`язок між допущеними порушеннями і наслідками кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів обвинувачення є конкретним, зрозумілим і таким, що відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинувачений в апеляційній скарзі не заперечує як обставин події так і кваліфікації його дій.

За таких умов, дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а його дії за ч. 1 ст. 135 КК України правильно кваліфіковані як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував конкретні обставини справи, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є злочином невеликої тяжкості, а інший - тяжким, за відсутності обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_6 , та наявності такої обтяжуючої його покарання обставини, як перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, враховано і особу обвинуваченого, який раніше не судимий, непрацюючий, має статус учасника АТО, має на утриманні сім`ю та неповнолітнього сина, постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що відповідно до медичного висновку на хронічний алкоголізм не страждає та не потребує від нього примусового лікування, враховано судом і ставлення до вчиненого та позицію потерпілої, яка у поясненнях повідомила, що шкода їй ні моральна ні матеріальна обвинуваченим не відшкодована та просила застосувати до обвинуваченого найсуворішу з можливих міру покарання та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання в межах санкцій інкримінованих йому частин статей та за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, з позбавленням права керування транспортними засобами і що саме такий вид покарання, буде відповідати як характеру скоєних злочинів, їхній суспільній небезпеці, так і особі обвинуваченого, а тому зможе належним чином посприяти виправленню ОСОБА_6 і запобігти вчиненню ним нових злочинів.

З огляду на вимоги ст. 50, 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 стане необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Всі обставини, на які посилаються апелянти в своїх апеляційних скаргах, судом першої інстанції при обранні покарання були враховані.

Будь-яких інших обставин не наведено, а доводи про неврахування судом пом`якшуючої обставини - щирого каяття та, навпаки, визнання обтяжуючою перебування у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів розцінює як безпідставні, оскільки судом першої інстанції дано вичерпну відповідь такому рішенню, зокрема відсутність з боку обвинуваченого проявів щирості каяття як то висловлення співчуття та вибачення потерпілій, відшкодування шкоди як матеріальної так і моральної.

Як і перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено матеріалами провадження, у тому числі і постановою про притягнення до адміністративної відповідальності. А посилання адвоката на врахування цієї обставини кваліфікуючою ознакою злочину не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки дана обставина зазначена як фактична обставина при описанні обставин злочину, оскільки у кримінальному провадженні ОСОБА_6 не ставлять у вину порушення п. 2.9 Правил Дорожнього Руху та у кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України така ознака не зазначена. А притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення згаданого пункту ПДР не спростовує констатацію такої обтяжуючої обставини у кримінальному провадженні, яка у сукупності з іншими обставинами врахована при призначенні покарання.

За таких обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим, тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4