Справа № 351/2220/20
Провадження № 1-кп/351/77/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

за ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжких тілесних ушкоджень., за наступних обставин:

31 жовтня 2020 року водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою дороги Н-10 сполученням Стрий Чернівці Мамалига з м. Коломия Івано-Франківської області у напрямку селища Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області. У той час у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходилася пасажирка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька селища Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області.

31.10.2020 близько 12:00 год. водій ОСОБА_4 , рухаючись автодорогою Н-10 перед територією кафе «Автогриль», яке знаходиться по вул. Коломийська, 2 у с. Борщів Снятинського району Івано-Франківської області не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не стеживши за дорожньою обстановкою, не впорався із керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч, де допустив занос автомобіля, внаслідок чого втратив можливість керування транспортним засобом та допустив зіткнення автомобіля із задньою частиною автомобіля марки «ЗИЛ ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився у нерухомому стані за межами проїзної частини дороги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради Івано-Франківської області, а транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, а саме:

п. 2.3, в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1, який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2115», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому основи черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, закритої травми грудної клітки, перелому п`ятого ребра зліва, лівобічного пневмотораксу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, і не є небезпечними для життя.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та вказав, що вчинив злочин не навмисно, зазначив, що свідчення дані ним у суді є правдивими, 31.10.2020 керував транспортним засобом, при цьому у нього була пасажирка, його двоюрідна сестра, був тверезим, допустив неуважність, а тому вчинив ДТП, всіх обставин якого не пам`ятає, усвідомлює неправомірність скоєного ним діяння, щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що під час ДТП перебувала у машині разом із обвинуваченим, який є її двоюрідним братом, розуміє, що він вчинив ДТП не навмисно, претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати обвинуваченого.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись поясненням обвинуваченого, потерпілого і його законного представника та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому встановлено добровільність та істинність позиції обвинуваченого, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому повністю доведена, а його діяння слід кваліфікувати за ст.286 ч.2 КК України, оскільки він, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопоуршення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно із ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України відноситься до тяжких.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення неумисного кримінального правопорушення, не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, свою вину у вчиненому визнає, щиро розкаюється, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України суд відносить визнання обвинуваченим своєї вини, щиросердечне розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому покарання згідно санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, терміном ближчим до мінімального. При цьому враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, наведені пом`якшуючі покарання обставини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, особу обвинуваченого, його молодий вік, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність у потерпілої претензій та її прохання суворо не карати обвинуваченого, та беручи до уваги висновок органу пробації про середню ймовірність вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та середній ступінь ризику небезпеки для суспільства, суд приходить до переконання, що є підстави звільнити обвинуваченого на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням на нього певних обов`язків.

При цьому, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого і додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати автотранспортними засобами, оскільки даний злочин пов`язаний з експлуатацією транспортного засобу та порушенням ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Долю речових доказів визначити на підставі вимог ст.100 КК України. Згідно із ч.4 ст.174 КПК України арешт на майно, накладений в ході досудового розслідування, скасувати.

У кримінальному провадженні були проведені експертизи, витрати за які необхідно стягнути із обвинуваченого в дохід держави.

Суд, керуючись ст.ст. 349, 371, 373-374 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів терміном на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання з випробувальним терміном 1 рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути із ОСОБА_4 2124,85 грн. витрат за проведення експертиз в дохід держави.

Арешт накладений на майно автомобіль марки «ВАЗ-2115» реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «ЗІЛ-ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ-2115» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає по АДРЕСА_1 залишити власнику ОСОБА_6 ;

- автомобіль марки «ЗІЛ-ММЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю с. Ясенів Пільний Городенківського району Івано-Франківської області залишити власнику ОСОБА_7 ;

- диск CD-R, на якому зафіксовано файли з камери відеоспостереження кафе «Автогриль», яке знаходиться по АДРЕСА_2 - зберігати при матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1