Справа № 953/7094/20
н/п 1-кс/953/6855/20
"02" вересня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
встановив:
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.05.2020 накладено арешт на транспортний засіб Mersedes-Benz вантажний бортовий білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 . З моменту вилучення автомобіля пройшло вже більше ніж три місяці. Він є приватним підприємцем, видом його діяльності є роздрібна торгівля залізними виробами. Для здійснення своєї підприємницької діяльності йому кожного дня необхідний автомобіль. Вже більше трьох місяців він позбавлений можливості перевозити необхідні товари та матеріали на своєму автомобілі.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та власник майна - ОСОБА_4 підтримали подане клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи № 953/7094/20-к н/п 1-кс/953/3588/20 за клопотанням про арешт майна, приходить до наступного.
04.05.2020 в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, було виявлено та вилучено транспортний засіб «Mercedes-Benz 814» р.н. НОМЕР_1 (а.с. 5-7 справи № 953/7094/20-к н/п 1-кс/953/3588/20).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно вимог ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно заяви слідчого відділу СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 від 02.09.2020, на даний час від 12.08.2020 у кримінальному провадженні призначена транспортно-трасологічна експертиза, огляд експертами авто техніками на даний час не проведений (а.с. 17).
Даних на підтвердження того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, до слідчого судді не надано, даних, що з вказаним транспортним засобом проведені всі необхідні експертизи тощо, слідчому судді також не надано, в межах даного кримінального провадження підозра нікому не повідомлена, а тому клопотання є передчасним та задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючої в інтересах ОСОБА_4 є передчасним та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1