Справа № 716/2047/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.02.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000053 від 03.10.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 08.09.2016 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі - 700 грн. 00 коп. щомісячно починаючи з дня звернення до суду, а саме 16.08.2016 і до досягнення нею повноліття. Апеляційним судом Чернівецької області 07.10.2016 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 08.09.2016 та змінно зазначене рішення суду шляхом збільшення розміру стягуваних аліментів з 700 грн. 00 коп. до 1000 грн. 00 коп.
З метою виконання вказаного рішення суду, 19.10.2016 виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дочки звернуто до виконання в Заставнівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області.
Однак, ОСОБА_4 достовірно знаючи про свій обов`язок утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від виконання вказаного рішення суду, злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, однак офіційно не працевлаштований, на обліку в Заставнівській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості як шукаючий роботу не перебуває, знаючи про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 16.08.2016 по 23.11.2020 в сумі 26040 грн. 06 коп. (нараховані аліменти в 2016 році 4644,00 грн., сплачено - 0,00 грн.; в 2017 році - нараховано 12000,00 грн., сплачено - 5000,00 грн.; в 2018 році - нараховано 12000,00 грн., сплачено - 6500,00 грн., в 2020 році - нараховано 10000,00 грн., сплачено - 5578,95 грн.), що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні. Пояснив, що за період з 2016 по 2020 не сплачував аліменти на утримання доньки в повному обсязі у зв`язку з тим, що не мав офіційної роботи, проте не намагався стати на облік в Центр зайнятості, а неофіційно підробляв у фізичних осіб. Упродовж 2020 року заробив більше 30 тис. грн., але сплатив тільки 5 тис. грн. аліментів. В даний час заборгованість перед дитиною становить 26 тис. гривень, які він зобов`язався сплатити в найкоротший термін.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , який є батьком малолітньої ОСОБА_6 . Згідно рішення суду останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки по 1000 грн. щомісячно. Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є фізично здоровим, працездатним, сплачує аліменти тільки після її звернення до правоохоронних органів. У зв`язку з чим станом на листопад 2020 року утворилася заборгованість в розмірі 26 000 грн.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що сторони не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Об`єктом даного кримінального правопорушення є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).
Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.
Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.
Предметом даного кримінального правопорушення є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 164 КК України може бути вчинено у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.
При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.
Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно за ч.1 ст.164 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим діяння є кримінальним проступком.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує всі обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного діяння та особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

До пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, необхідне і достатнє для виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді громадських робіт.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти ) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя О.Пухарєва