Провадження № 1-кс/344/4122/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши відкритому у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001637 від 25.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що 24 червня 2020 року до Івано-Франківського ВП ГУНП в області із заявою звернувся ОСОБА_5 про те, що 24.06.2020, у період часу із 02 год по 02 год 30 хв, невідома особа, перебуваючи по вул. Незалежності, 49, в м. Івано-Франківську, неподалік магазину «Геркулес», відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я у момент заподіяння, а саме спричинивши удар в область голови, відкрито викрала, зірвавши із шиї заявника, золотий ланцюжок. 29 серпня 2020 року у приміщенні квартири АДРЕСА_1 було проведено обшук, у ході якого було вилучено мобільний телефон марки «One Plus 5», в корпусі чорного кольору, без сім-карти оператора мобільного зв`язку, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 у силіконовому прозорому чохлі, який поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору, опечатано.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий подав заяву відповідно до якої просив клопотання про арешт майна слухати без його участі та просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, просив відмовити.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно положення ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься недоторканість житла чи іншого володіння особи, недоторканість права власності.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим за погодженням з прокурором клопотання про арешт майна подане з метою збереження речових доказів.

Підозри особі якій належить даний телефон ОСОБА_6 , органом досудового розслідування не оголошувалось. Дана особа допитана слідчим як свідок 16.07.2020р.

Згідно ухвали слідчого судді від 31.07.2020р., якою надано дозвіл на обшук у квартирі ОСОБА_6 , зазначено мету обшуку саме для віднайдення та вилучення викраденої речі та одягу в якому був одягнений ОСОБА_7 .

Водночас, орган досудового розслідування не довів слідчому судді підстави арешт саме телефона особи, як і те, що саме даний телефон з сім картами та чохлом містить на собі сліди злочину чи є засобом вчинення кримінального правопорушення.

Отже, в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні.

Окрім того, за ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Але, клопотання подане та зареєстроване канцелярією суду 02.09.2020р., після вилучення його під час обшуку 29.08.2020р.

За вмогами ч.1,3 ст.169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

На підставі викладеного, враховуючи вищевказані недоліки, а також необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 відмовити.

Слідчий після отримання даної ухвали про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09 вересня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1