490/4169/190 03.12.2020
н/п 1-кп/490/130/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4169/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
За участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0002434 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного, у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.06.2018 року, ОСОБА_5 перебуваючи на території Храму «Всіх Святих»,за адресою:м. Миколаїв, вул. Степова, 35, побачив велосипед марки «Spark Formula», салатового кольору, що знаходився біля входу до Храму, зліва під вікном. Після чого ОСОБА_5 , скориставшись тим, що його дії не були помітні для оточуючих, взяв велосипед марки «Spark Formula» номер рами НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , загальною вартістю - 4000 грн., та поїхав на ньому з території Храму додому за місцем мешкання. В подальшому ОСОБА_5 використовував велосипед у власних цілях та потребах до тих пір, доки не пробив заднє колесо. Після чого ОСОБА_5 перефарбував велосипед у чорний колір та продав його раніше невідомому чоловіку за 400 грн. Отримані грошові кошти підозрюваний витратив на власні потреби.
Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.
16 травня 2019 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити, вказавши, що, на його думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 .
Захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення клопотання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Суд, дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, заслухавши думку учасників процесу, приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється з обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника.
Слід зазначити, що судом встановлено відсутність у ОСОБА_5 близьких родичів.
Разом із тим, на виконання вимог ч. 1 ст. 512 КПК України для забезпечення участі у розгляді клопотання прокурора законного представника, стороною обвинувачення та стороною захисту спрямовувались запити до департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. Однак, як слідує із відповідей департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 26.06.2019 року, 03.01.2020 року та виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.12.2019 року, законних підстав для здійснення представницьких функцій відносно ОСОБА_5 немає. Крім того, в матеріалах судової справи наявні відомості щодо смерті матері ОСОБА_5 ОСОБА_7 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 .
Таким чином, судом було вичерпано усі, передбачені законом, можливості для виконання вимог КПК України щодо залучення законного представника особі, відносно якої подане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.
Суд приходить до висновку, що право на захист особи, стосовно якої подане клопотання не було порушено, оскільки впродовж усього судового провадження інтереси ОСОБА_5 представляла захисник ОСОБА_4 .
В своїх поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що дійсно 21.06.2018 року викрав велосипед на території Храму «Всіх Святих», після чого продав його за 400 грн, а грошима розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_5 вказав, що тривалий час знаходиться на обліку у психіатра.
Крім того, у судовому засіданні, експерт ОСОБА_8 , який складав висновок судово-психіатричної експертизи від 26.09.2018 р. №267, зазначив, що ОСОБА_5 однозначно потребує амбулаторного психіатричного лікування, враховуючи стан його психологічного здоров`я. Експерт підтримав складений ним висновок у повному обсязі.
Прокурор не наполягав на допиті потерпілого та свідка, відмовився від отримання їх свідчень у судовому засіданні, надав суду відомості щодо неможливості встановлення місця їх проживання, а саме пояснення громадянок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
В судовому засіданні також було досліджено письмові докази, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_5 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, а саме:
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.09.2018 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_11 на фотознімку №3 впізнав особу, яка викрала в нього 21.06.2018 року велосипед марки «Spark Formula» номер рами НОМЕР_3 ;
- заяву ОСОБА_11 щодо добровільної видачі велосипеда співробітникам поліції;
- протокол огляду предмета від 05.09.2018 року, відповідно до якого встановлено, що оглядовий велосипед марки «Spark Formula» номер рами НОМЕР_3 знаходиться в неробочому стані спущене заднє колесо, що підтверджується фототаблицями на 04 арк;
- постанова про визнання речовим доказом від 05.09.2018 року, відповідно до якої велосипед марки «Spark Formula» номер рами НОМЕР_3 визнається речовим доказом та передається на зберігання ОСОБА_6 ;
- довідка про вартість від 06.09.2018 року велосипеду марки «Spark Formula», відповідно до якої вказана вартість, станом на 21.06.2018 року складає 4000 грн ;
-протокол проведення слідчого експерименту від 08.09.2018 року з фототаблицями на 03 арк, на якому підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою провину, пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення 21.06.2018 року;
-протокол огляду місця події від 22.06.2018 року із фототаблицями на 02 арк. відповідно до якого встановлено місце скоєння підозрюваним злочину, а саме територія Храму «Всіх Святих», що розташований за адресою м. Миколаїв, вул. Степова,35;
-заява підозрюваного ОСОБА_5 від 07.09.2018 року, відповідно до якої він надає добровільну згоду на проведення судово-психіатричної експертизи;
- висновок судово-психіатричної експертизи від 26.09.2018 р. №267 Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1, згідно якого експерт ОСОБА_8 визначив, що на момент інкримінованого діяння та на теперішній час ОСОБА_5 страждав та страждає психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння та на теперішній час, ОСОБА_5 не міг та не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.
Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.
Згідно ч. 2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 26.09.2018 р. №267, згідно якого експертом ОСОБА_8 було встановлено, що на момент інкримінованого діяння та на теперішній час ОСОБА_5 страждав та страждає психічним розладом у вигляді шизофренії, параноїдальної форми, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння та на теперішній час, ОСОБА_5 не міг та не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Враховуючи психічний стан ОСОБА_5 , до нього може бути рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру вказаних у висновку.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.
За змістом статті 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння, які вчинили у стані обмеженої осудності злочини, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.
Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.
Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Виходячи з положень п.15 Пленуму Верховного Суду України, які викладені у Постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Керуючись: ст.ст.19, 92-94, 96 КК України, ст.ст.512, 513, 516, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002434 задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1