У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2020 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Заявник ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, внести відомості про злочин, викладені у його заяві від 14.02.2020 р., про вчинення злочину слідчою СВ Суворовського ВП ГУНП у м. Одесі ОСОБА_5 , до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Зазначив, що 27.01.2020 р. слідчою СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де були вилучені речі, про що зазначено у протоколі обшуку. В подальшому, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 04.02.2020 р., в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, було відмовлено.

Зазначає, що 10.02.2020 р. він звернувся із заявою (вх. Г-356 від 10.02.2020 р.) на ім`я слідчої ОСОБА_6 про повернення майна, долучивши ухвалу суду від 04.02.2020 р. Вказує, що 13.02.2020 р. він прибув до слідчої ОСОБА_5 , з метою отримання вилученого майна, однак вона відмовилась його повернути.

Апелянт стверджує, що спочатку слідча намагалась перенести дату повернення майна, потім повідомила, що не виконанні всі слідчі дії та звинуватила його в тому, що він відмовляється бути на них присутнім. Стверджує, що слідча ввела його в оману, всупереч вимог закону, провела слідчі дії відносно майна, вилученого під час обшуку, без його участі, змусивши його вийти з кабінету, чим в свою чергу, позбавила його права, передбаченого п. 3 ст. 223 КПК України, бути присутнім під час проведення слідчої дії відносно майна вилученого під час обшуку.

Вказує, 14.02.2020 р., шляхом заповнення електронної форми на офіційному сайті ДБР, він повідомив про вчинення можливого злочину слідчою ОСОБА_5 . Але на його неодноразові звернення до ДБР про хід розгляду його заяви, жодної відповіді ні від слідчого, ні від начальника слідчого відділу, він не отримав.

Апелянт стверджує, що всі наявні докази, у тому числі і відеозаписи, які на його думку, свідчать про вчинення слідчою ОСОБА_5 кримінального правопорушення, були надані посадовим особам ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, а висновки слідчого судді про те, що він не надав належних та допустимих доказів про вчинення слідчим злочину, не відповідають дійсності.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий суддя дійшов висновку, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_4 у своїй заяві посилається на вчинення кримінального правопорушення слідчою СВ Суворівського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , але не зазначив на підтвердження жодних обґрунтованих та допустимих доказів.

У зв`язку з чим, слідчий суддя відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Прокурор та заявник подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, суд встановив наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 14.02.2020 р. ОСОБА_4 електронною поштою на електронну адресу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, надіслав заяву про вчинення слідчою СВ Суворівського ВП ГУ НП в Одеській області ОСОБА_5 кримінального правопорушення. У заяві ОСОБА_4 зазначив, що, на його думку, слідча СВ Суворівського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 порушила порядок проведення огляду майна, вилученого під час обшуку, чим, на його думку, вчинила кримінальне правопорушення.

Але, доводи апелянта про те, що подана ним заява від 14.02.2020 р. містить відомості про вчинення злочину слідчою СВ Суворовського ВП ГУНП у м. Одесі ОСОБА_5 , та ці відомості безпідставно не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є слушними, з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор. Внесенню до ЄРДР підлягають відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не відомості про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Отже, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя у рішенні вірно зазначив, що підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про злочин, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Проте, заява ОСОБА_4 не містить відомостей, які б вказували на наявність в діях слідчої ознак злочину.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 , слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, направлені письмові відповіді, у яких надано роз`яснення щодо порядку внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР.

Отже, посадові особи ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, отримавши заяву ОСОБА_4 , дотримались вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

За такого, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, оскільки заява ОСОБА_4 не містить відомості про кримінальне правопорушення.

Тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 406, 407 ч. 3, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3