Справа № 289/1144/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2020 року смт. Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Гіждуванського району Бухарської області, Республіка Узбекистан, узбека, особи без громадянства, з середньою-спеціальною освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -
20 серпня 2019 року, близько 11-00 години ОСОБА_5 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , повторно протягом року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв сварку на побутовому рівні відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , під час якої ображав нецензурними словами, кидався битися, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю, протиправні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками поліції.
23 травня 2020 року, близько 15-00 години ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вчинив сварку на побутовому рівні відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , під час якої ображав нецензурними словами, виганяв з будинку, побив двері та посуд, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю, протиправні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками поліції.
12 червня 2020 року, близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , умисно вчинив насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , а саме: ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та чинив психологічний тиск, протиправні дії ОСОБА_5 були припинені працівниками поліції.
За всі вищезазначені дії відносно ОСОБА_5 було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, за результатами розгляду яких судами 04.09.2019, 28.05.2020, 16.06.2020 року визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не припиняючи свої умисні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, 18 липня 2020 року, близько 15-00 години, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , що виражалось в образах її нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, виганяв з будинку, чим завдав шкоди психічному здоров`ю останній.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за статтею 126-1 КК України, як умисні дії, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненню психологічного насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань останньої.
22 липня 2020 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно якої ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_5 з іншого боку дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій підозрюваногоза статтею 126-1 КК України. Також сторонами угоди узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з звільненням від відбування покарання. Разом з тим ОСОБА_5 роз`яснено положення ч. 3 ст. 75 КК України, згідно якої іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років та роз`яснено положення ст. 91- 1 КПК про можливість застосування обмежувальних заходів. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .
Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
В суді обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив свою згоду на затвердження угоди про примирення від 22.07.2020, повідомив про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, про те, що йому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом, просив угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Заперечив з приводу розгляду справи в загальному порядку, просив затвердити угоду.
Потерпіла ОСОБА_4 в суді просила затвердити угоду про примирення та повідомила, що вона розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Прокурор в суді просив затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання у виді одного року позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Так, згідно вимог частин 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Узгоджена угодою міра покарання та згода сторін на її призначення для обвинуваченого ОСОБА_5 встановлена в межах санкції статті 126-1 КК України з урахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого.
Судом також встановлено, що укладання угоди про примирення між потерпілою стороною та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, згідно довідки акту огляду МСЕК від 15.04.2020 має третю групу інвалідності, на обліку в психоневрологічному та в наркологічному диспансерах не перебуває, офіційно не працює, має підробіток, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно угоди, обвинувального акту та ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно угоди, обвинувального акту та ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані сп`яніння.
Оскільки умови угоди про примирення повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним або сторони не примирилися, а також відсутня неможливість виконання обвинуваченим ОСОБА_5 взятих на себе за угодою зобов`язань, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, а також призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбуття покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_5 буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання, та є найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для обрання обмежувальних заходів, передбачених ст. 91- 1 КК України не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлено, процесуальні витрати відсутні, арешт на майно не накладався, речові докази відсутні, запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання не вбачається.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1