06.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/2843/18
Провадження №1-кп/205/386/20
Єд.унік.№205/2843/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000914 від 18 квітня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-технічна, розлученого, раніше не засудженого, працюючого оператором ТОВ «Матролюкс», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2008 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_7 , до повноліття дитини, починаючи з 07 травня 2008 року. Проте, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів. Так, обвинувачений ОСОБА_6 , в період часу з 01 липня 2009 року до 18 квітня 2018 року виплат по аліментам не здійснював, тобто 08 років 09 місяців 18 днів злісно ухилявся від сплати аліментів, в результаті чого у нього утворилася заборгованість по аліментам, станом на 18 квітня 2018 року на загальну суму 114 742 грн. 70 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2008 року, він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_5 , до повноліття дитини. Будучи обізнаним про зазначене рішення суду, він аліменти не сплачував, оскільки потерпіла заявила, що дитина не його та їм нічого від нього не потрібно, тому утворилася заборгованість у сумі 114 742 грн. 70 коп., яку він частково на даний час погасив.

Винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що обвинувачений ОСОБА_6 , згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2008 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь. Але обвинувачений ОСОБА_6 з сином не спілкувався, аліменти не сплачував, іншої допомоги на утримання сина не надавав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам у сумі 114 742 грн. 70 коп., яка на даний час частково сплачена. Крім того, потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що ніяких перешкод у спілкуванні з сином, вона обвинуваченому не чинила.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили суду, що у них, в різні проміжки часу, перебувало на виконанні рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2008 року, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_6 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , 2007 року народження, в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дитини. Під час виконання рішення суду, вони неодноразово направляли обвинуваченому виклики та повідомлення про необхідність сплати заборгованості по аліментам, але останній ніяк не реагував та аліменти не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що їх донька потерпіла ОСОБА_5 , після народження дитини проживала у них. За весь час, поки потерпіла з дитиною проживали у них, обвинувачений ОСОБА_6 дитину не відвідував, аліменти не сплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. На даний момент їм відомо, що після того, як кримінальне провадження про ухилення від сплати аліментів було направлено до суду, обвинувачений ОСОБА_5 почав сплачувати аліменті на заборгованість.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення (проступку) підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11);

- копією рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 25 листопада 2008 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_7 , до повноліття дитини, починаючи з 07 травня 2008 року (а.с.17);

- копією виконавчого листа, виданого на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2008 року (а.с.23);

- копіями викликів та попереджень Новокодацького ВДВС м.Дніпро про необхідність погашення заборгованості по аліментам (а.с.18-19);

- довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам ОСОБА_6 , згідно якої заборгованість останнього по аліментам станом на 18.04.2018 року складає 114 742 грн. 70 коп. (а.с.16).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо причин несплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони нічим об`єктивно не підтверджені та спростовані як показаннями потерпілої ОСОБА_5 , так і показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, а також свідків, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, характеризується задовільно, займається суспільно-корисною працею, частково сплатив заборгованість по аліментам.

Обставин, які б пом`якшували, або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обовязки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1