Номер провадження: 11-сс/813/1899/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року у кримінальному провадженні №0001263, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войничеве, Фрунзівського району, Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08.01.2021 року.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що з огляду на обґрунтованість підозри, суспільно-небезпечного характеру кримінального правопорушення, наявні ризики у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК), можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на потерпілу та свідків з метою зміни свідчень (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчим суддею також враховано, що кримінальне правопорушення, вчинене у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини, що в тому числі на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України вказує на необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що слідчим суддею не надано оцінки та залишені поза увагою факти і докази, які були надані стороною захисту. Зазначає, що суд не взяв до уваги характеризуючі підозрюваного дані, а саме те, що останній має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, одружений, позитивно характеризується з місця роботи, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Зазначає, що підстав для існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не існує, адже, потерпілі претензій до підозрюваного не мають.

Просить, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що він 09.11.2020 року, приблизно о 23:00 годині, рухавшись по автодорозі Т 1619 «станція Вигода - Біляївка», в Біляївському районі, Одеської області, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «MAZDA 323», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи неуважним, порушив вимоги п/п «а» п. 2.9. та п. 1.5, п/п «б» п. 2.3. «Правил дорожнього руху» України та на відстані 2.0 км + 200 м від автодороги М 16 «Одеса - Кучурган» допустив неконтрольований виїзд за межі проїзної частини на праве узбіччя, а подалі у кювет, де мав місце наїзд автомобілем на залізобетонну опорою лінії електропередач, в результаті чого пасажир автомобіля «MAZDA 323», який перебував на задньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події.

Після наїзду водій ОСОБА_8 , залишив автомобіль «MAZDA 323» з пасажиром ОСОБА_10 на місці ДТП, з місця пригоди зник та з`явився 10.11.2020 о 10:00 години.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що ніким не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом.

У судовому засіданні захисник підтримала доводи апеляційної скарги та вказала, що підозрюваний вину у вчинені злочину визнав повністю та відшкодовував завдані кримінальним правопорушенням збитки, що підтверджується наданою у судовому засіданні розпискою.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та після його вчинення з місця злочину зник, що беззаперечно вказує на можливість вчинення ним дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що останній може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

Існування такого ризику підтверджується також поведінкою підозрюваного, який після скоєння злочину покинув місце події, тобто укрився від правоохоронних органів.

Крім того, апеляційний суд погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_8 може здійснити спроби незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому апеляційний суд вважає, що існування зазначеного ризику з урахуванням відсутності претензій з боку потерпілих, які є родичами підозрюваного є незначним.

Разом з тим надані апеляційному суду характеризуючі матеріали, а саме що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином України, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, за місцем реєстрації характеризується позитивно, зареєстрований в Одеській області та проживає в м. Одесі, свідчать про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.

Проте обставини та характер вчиненого підозрюваним інкримінованого йому злочину не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію. Так, поведінка підозрюваного ОСОБА_8 на час скоєння правопорушення в тому числі грубе ігнорування останнім вимог ПДР, перебування в стані алкогольного сп`яніння та зникнення з місця вчинення злочину, можуть свідчити про безвідповідальне відношення останнього до вимог закону та можливість вчинення ним дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню.

Апеляційний суд враховує надані стороною захисту дані про відсутність претензій з боку потерпілих та відшкодування завданих збитків, однак ці дані не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки перебування підозрюваного після скоєння дорожньо-транспортної події під вартою, спростовують твердження сторони захисту про відшкодування спричинених злочином збитків саме підозрюваним.

Таким чином з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, ризиків та беручи до уваги обставини вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину, а саме в стані алкогольного сп`яніння в результаті чого одна особа загинула, апеляційний суд вважає доводи захисника в цій частині необґрунтованими, оскільки на даній стадії досудового розслідування тримання під вартою підозрюваного є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.

Жодних доводів на спростування встановлених апеляційним судом обставин стороною захисту не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.11.2020 року у кримінальному провадженні №0001263, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, строком до 08.01.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4