Провадження № 1-кс/638/2843/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання представника ТОВ «ПРАЙМФОРТ» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0005206 від 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, -

встановив:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання представника ТОВ «ПРАЙМФОРТ» адвоката ОСОБА_3 , в якому просить скасувати арешт, накладений на майно ТОВ «ПРАЙМФОРТ» ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.12.2019 року у справі №638/19901/19 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002158 від 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України .
В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадженні №0002158 від 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України. 22.12.2019 року слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області було проведено обшук нежитлового приміщення, орендованого ТОВ «ПРАЙМФОРТ» за адресою: м.Харків, вул.Науки 39, в якому здійснювалась підприємницька діяльність з розповсюдження державних лотерей. В ході обшуку вилучено майно товариства, на яке в подальшому ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.12.2019 року накладено арешт. Вказує, що вилучене майно не відноситься до гральних автоматів, не використовувалось та не могло використовуватись для азартних ігор і фактично не є тим майном, яке записано в протоколі обшуку. Вказує, що ТОВ «ПРАЙМФОРТ» починаючи з 20.12.2019 року фактично тимчасово припинив здійснення будь-якої господарської діяльності, у тому числі і розповсюдження державних лотерей. Вилучене слідчим майно, починаючи з 20.12.2019 року фактично лише зберігалось у орендованому приміщенні ТОВ «ПРАЙМФОРТ» на законних підставах та не використовувалось у діяльності підприємства. Арешт накладено на майно юридичної особи, службові особи якої не мають статусу підозрюваного або обвинуваченого, протягом п`яти місяців ніхто з працівників ТОВ «ПРАЙМФОРТ» не допитувався, ніяких слідчих дій не проводиться. Також зазначає, що діяльність товариства як розповсюджувача державних лотерей є законною та регламентується ЗУ «Про державні лотерії в Україні». Також вказує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.1 ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні», до азартних ігор не відноситься організація та проведення лотерей.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив скасувати арешт майна.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явились, слідчий надав матеріали кримінального провадження.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку заявника, дослідивши надані докази, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0005206 від 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 20.12.2019 року до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що на території Шевченківського району м.Харкова за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_21 , АДРЕСА_22 незаконно працюють зали гральних автоматів.
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.12.2019 року накладено арешт на вилучені в ході обшуку від 21.12.2019 року речі та документи, а саме: Термінал з друку чеків для клієнтів УНЛ с.н. №SA01-20-0000; дві папки «ПРЛ2443» та папка б/н, в яких знаходяться чернетки, документи, квитанції, чеки, гральні картки та паспорти до гральних терміналів.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.01.2020 року ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.12.2019 року залишено без змін.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.
В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Так статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Підставою та метою арешту вказаного майна є те, що воно є об`єктом кримінального правопорушення, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та може відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для можливості проведення судових експертиз, які важливі для з`ясування обставин кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу. Листом від 15.06.2020 року №1244/05-21/20/12 зав.лабораторії ХНДІСЕ ім.проф. М.С.Бокаріуса повідомив слідчого про проведення призначеної експертизи орієнтовно не раніше жовтня 2020 року у зв`язку із значним завантаженням експерта.
Вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що само по собі є самостійною підставою для накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстави передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
У зв`язку із чим наявність у кримінальному провадженні підозрюваного в такому випадку не є обов`язковою.
З огляду на викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на яке накладено арешт, може мати доказове значення в даному кримінальному провадженні в якості речового доказу, так як воно може бути доказом вчинення злочину, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Натомість, в клопотанні представника ТОВ «ПРАЙМФОРТ» адвоката ОСОБА_3 не доведено, що в застосуванні арешту майна, відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст.170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.
Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 174 КПК України передбачає два випадки можливого скасування раніше накладеного арешту на майно - 1) у застосуванні арешту майна відпала потреба; 2) арешт накладено необґрунтовано.
Зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а також враховуючи позицію слідчого, який заперечував проти задоволення клопотання про скасування арешту, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання заявника про скасування арешту майна, оскільки існують підстави для тимчасового позбавлення власника (володільця) майна права на відчуження, користування та розпорядження вилученим органом досудового розслідування майном, тобто існує сукупність підстав вважати, що це майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.
При цьому слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні клопотання не позбавляє його права звернутись повторно, надавши додаткові документи чи обґрунтування.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання представника ТОВ «ПРАЙМФОРТ» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0005206 від 20.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1