УХВАЛА

15 вересня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий, у рамках кримінального провадження № 0003778 від 14.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим прокурором у якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 13.09.2020, у період часу з 21:50 год. до 22:07 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на ділянці місцевості неподалік АЗС «Окко» по вул. Чорновола, 92 в м. Рівне, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, маючи умисел на згвалтування ОСОБА_7 , здійснив на неї напад, у ході якого схопив її за руку та потягнув в кущі біля проїжджої частини дороги, після чого, з метою подолання опору зі сторони потерпілої, повалив її на землю, схопив за шию та наніс численні удари руками по тулубу та голові останньої, у результаті чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді множинних точкових крововиливів на шкірі обличчя з поширенням на підщелепні ділянки зліва та справа, обидві завушні ділянки, на сполучних оболонках обох очей та в склеру правого ока, крововиливів на червоній каймі верхньої губи зліва, на передній поверхні шиї посередині, на боковій поверхні шиї зліва, на правій молочній залозі, на черевній стінці зліва, на тильній поверхні лівої кисті, садна на тильній поверхні правої кисті, які, як кожне окремо, так і в сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. У ході нападу ОСОБА_5 , реалізовуючи свій умисел на зґвалтування ОСОБА_7 , намагався вчинити дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникнення в тіло ОСОБА_7 з використання геніталій, без її добровільної згоди, розстебнув верхній ґудзик її джинсів, із застосуванням до неї фізичного та психологічного примусу, повідомив їй про намір вступити з нею у статеві зносини, продовжив душити за шию та утримувати потерпілу руками із погрозами позбавити життя, проте не довів свій умисел до кінця, оскільки не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для закінчення злочину, так як його дії були помічені та припинені сторонніми особами, які почули крик про допомогу ОСОБА_7 .

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується сукупністю зібраних по даному кримінальному провадженні доказів, зокрема: протоколам огляду місця події від 13.09.2020 ділянки місцевості неподалік АЗС «Окко» по вул. Чорновола, 92 в м. Рівне; протоколом особистого обшуку ОСОБА_5 від 14.09.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 14.09.2020, яка прямо вказала на ОСОБА_5 як на особу, котра нанесла їй тілесні ушкодження та намагалася вступити з нею у статевий зв`язок; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 14.09.2020, котрі, почувши жіночий крик про допомогу, прибігли в кущі неподалік АЗС «Окко» та затримали ОСОБА_5 , який лежав на потерпілій; висновком судово-медичної експертизи № 695 від 14.09.2020, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 виявлені легкі тілесні ушкодження в області шиї, кистях рук, молочній залозі; іншими матеріалами кримінального провадження. Таким чином, докази наявності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину є вагомими.
13.09.2020 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні незакінченого замаху на зґвалтування ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України.

14.09.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України.

Ввідповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним в п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задоволити. Крім того вказали на необхідність обрання саме такого запобіжного заходу ОСОБА_5 без визначення розміру застави так, як останній вчинив тяжкий злочин, своєї вини у вчиненні вказаного злочину не визнає. Тому є усі підстави вважати, що він може й надалі переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.
Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просять відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою, обрати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі враховуючи те, що підозра необгрунтована.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0003778 від 14.09.2020, розпочатого за фактом незакінченого замаху на зґвалтування, вчиненого повторно, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України.

13.09.2020 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України, 14.09.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до якого, зокрема, відноситься: верховенство права.
Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Узагальнююче визначення «обґрунтованість підозри» у вчиненні кримінального правопорушення, доведення якої, як одного з трьох обов`язкових елементів, визначених КПК України для можливості взагалі обрання запобіжного заходу, покладено на прокурора, сформульовано у правових позиціях Європейського суду з прав людини.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. ЄСПЛ в даному рішенні наголошує, що вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Крім того, як зазначено у матеріалі ВССУ від 11.07.2016р. «захист прав людини у кримінальному провадженні: доказування та докази», передумовою для подання клопотання стороною обвинувачення про застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Слідчий, прокурор зобов`язані з належним обґрунтуванням викласти обставини, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» №41088/05, рішення від 11 липня 2006 року «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу».
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.
Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України.
Враховуючи, те що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Останній раніше неодноразово судимий за вчинення саме замахів на згвалтування востаннє 01.04.2016 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнився з місць позбавлення волі 07.04.2020 і знов підозрюється у вчиненні аналогічного правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення аналогічних правопорушень. Перебуваючи на волі, підозрюваний на шлях перевиховання і виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні умисного злочину проти статевої свободи та недоторканості особи. Тому є достатні підстави вважати, що останній може продовжувати вчиняти інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, не має місця реєстрації, офіційно ніде не працює та не має постійної роботи, фактично не має родини та утриманців, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу не встановлено.
З урахуванням наведеного, є необхідним застосування відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому виникла необхідність застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.
Однак п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає можливість не визначати слідчим суддею з врахуванням ст.ст. 177, 178 КПК України розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому слід застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» - м. Рівне, вул. Дворецька, 116.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 23 год 15 хв 13 вересня 2020 року.
Визначити строк дії ухвали до 23 год. 15 хв. 11 листопада 2020 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити на виконання уповноваженій особі ДУ "Рівненський слідчий ізолятор" та вручити підозрюваному та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1