єдиний унікальний номер справи 531/2309/19
номер провадження 1-в/531/50/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Карлівського РВ ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка подання Карлівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області по вирішенню питання про приведення вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року відносно ОСОБА_5 , засудженої за ч. 1 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до подання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджена вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік. На підставі ст. 76 КК України покладено судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після набрання вироком чинності засуджена ОСОБА_5 перебуває на обліку в Карлівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII. Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, якими було пом`якшене покарання за дане кримінальне правопорушення.

В зв`язку з чим в поданні ставиться питання про приведення даного вироку у відповідність до вимог Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Представник Карлівського РВ в судовому засіданні подання підтримала.

Прокурор під час судового засідання вважав за необхідне в задоволенні подання відмовити, звільнивши засуджену від відбування покарання, оскільки вона досягла пенсійного віку, не працює та до неї не може бути застосовано такі види покарань як громадські роботи, виправні роботи та обмеження волі, а покарання у виді штрафу та арешту призведуть до погіршення становища особи.

Засуджена ОСОБА_5 , яка про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду не з`явилась, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши, думку прокурора, представника Карлівського РВ, та дослідивши матеріали, додані до подання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

01 липня 2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Вказаним Законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, згідно яких таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, покарання у виді громадських робіт не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Згідно ч. 1 ст. 57 КК України, покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Оскільки, ОСОБА_5 1954 року народження, то на день надходження подання до суду їй виповнилося 66 років, а отже, відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», вона досягла пенсійного віку, а згідно вироку, остання не працює, що унеможливлює застосування до неї таких видів покарання як громадські роботи, виправні роботи та обмеження волі.

Покарання у виді штрафу та у виді арешту в даному випадку також не можуть бути застосовано, оскільки в розумінні ч. 3 ст. 5 КК України, внесені ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, погіршують становище особи.

Таким чином, суд вважає за необхідне в задоволенні подання органу пробації відмовити, звільнивши засуджену від відбування покарання в зв`язку з неможливістю застосування жодного виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 72, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Карлівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області по вирішенню питання про приведення вироку Карлівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року відносно ОСОБА_5 , засудженої за ч. 1 ст. 185 КК України, у відповідність до вимог Законом України від 22 листопада 2018 року №2617-VIII - відмовити.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2020 року в зв`язку з неможливістю застосування жодного виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд Полтавської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя