Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/715/2020 Справа № 641/6292/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року

Комінтернівський районний суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості в якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001342 від 06.06.2020 стосовно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, військовозобов`язаного , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України , суд,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження , щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій вказує про відсутність підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення клопотання прокурора , просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпілі в даному кримінальному проваджені відсутні.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку:

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчать про суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення , наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім того, наявні ризики переховування від суду на території України так і за її межами , та тиску з боку ОСОБА_7 на свідків , оскільки з де якими з них він мешкає разом в одному будинку.
Крім того , ОСОБА_7 не одружений , офіційно не працює , немає постійного джерела доходу , немає стійких соціальних зв`язків.
Приймаючи до уваги, що ухвала суду від 13.10.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 припиняє свою дію 11.12.2020 року, а судове слідство не завершене , враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, є підстави вважати, що він може переховуватись від суду, а також впливати на свідків, а тому суд дійшов до висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів.

В ході підготовчого судового засідання учасники судового провадження проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Вивчивши обвинувальний акт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступного.

Угод про визнання винуватості чи про примирення в порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Підстав, передбачених ст. 284 КПК України, для закриття провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. При його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено. Кримінальне провадження підсудне Комінтернівському районному суду м. Харкова. Проти відкритого судового розгляду учасники підготовчого провадження не заперечували.

Судом з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь в судовому розгляді, визначено, що проведення судового розгляду буде здійснюватися суддею одноособово, потерпілими цивільний позов не заявлений.

Отже, судом вчинено всі необхідні дії з підготовки кримінального провадження до судового розгляду, а тому наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 315 , 331, 369-372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, строком на 60 днів, тобто до 31 січня 2021 року.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України , в судове засідання , на 14 год. 00 хв., 10 грудня 2020 року в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У судове засідання викликати всіх учасників судового провадження.

Ухвалав частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_8

ОСОБА_3