ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2968/20 Справа № 209/24/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі Чер ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження № 0001655 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИЛА:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні раз:
- 10.07.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2017 року у виді 1 року позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Строк покарання ухвалено відраховувати з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 28.11.2019 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 5 185,04 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, - відмовлено.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.
Приблизно о 17 годині 35 хвилин 18.11.2019 року, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 26 по проспекту Наддніпрянському в м. Кам`янське, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка несла в лівій руці жіночу сумку та пакет, а в правій руці сумку з ноутбуком. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення у ОСОБА_9 майна.
Реалізовуючи задумане, ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_9 та наніс удар ногою по правій нозі ОСОБА_9 , від якого вона впала на коліна. Після цього ОСОБА_7 наніс їй один удар кулаком в обличчя, та один удар рукою в потиличну частину голови ОСОБА_9 , від якого вона впала обличчям на бетонне покриття. В результаті він застосував до неї насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, спричинивши ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правого ока, крововиливу у склеру правого ока, саден на нижніх кінцівках, синця на правій ніжній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Застосувавши зазначене насильство, ОСОБА_7 вирвав у ОСОБА_9 сумку з ноутбуком «Compaq CQ58», вартістю 1 379,70 грн., та зник з місця скоєння злочину.
В апеляційній скарзі:
- обвинувачений просить вказаний вирок скасувати.
Не оскаржуючи фактичні обставини, він вважає, що судом першої інстанції безпідставно приєднано до покарання за ч. 2 ст. 186 КК України покарання, яке було призначене вироком від 10.07.2017 року, посилаючись, що вказане покарання він відбув.
Також просить на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому в строк покарання термін попереднього ув`язнення: з 28.11.2019 року, з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду, - без змін, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відносно доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо безпідставного приєднання до покарання за ч. 2 ст. 186 КК України покарання, яке призначено вироком від 10.07.2017 року, оскільки вказане покарання він відбув, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з вироку, при обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні корисливі злочини.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом першої інстанції не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, суд першої інстанції врахував рецидив злочинів.
Як вбачається з наданих матеріалів, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 , застосував вимоги ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2017 року.
Колегія суддів зазначає, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.09.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання начальника Дніпровського районного відділу філії Державної установи Центр пробації Міністерства юстиції України, про звільнення від призначеного Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2017 року покарання по закінченню строку випробування щодо ОСОБА_7 .
У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відбуття покарання за вироком від 10.07.2017 року, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Відносно призначеного ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, то колегія суддів вважає рішення обґрунтованим, яке відповідає вимогам ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 , та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо зарахування йому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання терміну попереднього ув`язнення: з 28.11.2019 року, з розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
У строк попереднього ув`язнення у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» включається, строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, що відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18) щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якої, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Оскільки в рамках цього кримінального провадження ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення 18.11.2019 року, тобто після 20.06.2017 року, то колегія суддів не вбачає підстав для зарахування останньому в строк покарання терміну попереднього ув`язнення, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є законним, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4