Справа № 496/41/20
Провадження № 1-кп/496/260/20
У Х В А Л А

13 жовтня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Біляївський районний суд Одеської області розглядає зазначене кримінальне провадження.
16 жовтня 2020 року спливає двомісячний термін тримання ОСОБА_4 під вартою.
Прокурором до суду було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що ризики вказані прокурором не доведені так як обвинувачений проживав у власній квартирі, у нього є рідні, які мають змогу внести за нього заставу, тому на думку захисника до обвинуваченого можливо застосувати цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.
Від потерпілого ОСОБА_8 надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та зазначив, що претензій матеріального або морального характеру він не має та просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора.
Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілої та її представника, вивчивши матеріали що додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку:
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Приймаючи рішення про можливість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приймає до уваги, що у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller проти Austria/;
ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter проти Austria/;
ризик, що особа порушить громадський порядок / справа Letellier проти France/.
Доцільність залишення під вартою особи, яка підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /справа W. проти Switzerland, судове рішення від 26 січня 1993 року § 30/.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може ухилятися від правосуддя, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України та не зробив для себе відповідних висновків, також враховуючи що санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, що на думку суду є важливим аргументом, що він може переховуватись від правосуддя, враховуючи сукупність зазначених ризиків та аргументів, які на даний час не відпали суд вважає клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Приймаючи до уваги принцип презумпції невинуватості, правил поваги свободи особи, враховуючи те, що інші характеризуючи данні ніж зібрані досудовим слідством, що можуть мати значення, стороною захисту не надані та ризики, які на даний час не перестали існувати, суд приходить до висновку, про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, та вважає необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зазначені фактори виправдовують тримання даної особи під вартою.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Щодо усного клопотання захисника обвинуваченого про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає необхідним відмовити у задоволені вказаного клопотання, враховуючи вищевказане та виходячи з наступного.
Суд приймає до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а також звертає увагу на те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, також суд враховує тяжкість інкримінованого йому злочину, останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі двох осіб, та отримання однією особою тілесних ушкоджень середньої тяжкості, суд приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу неможливе.
Ризики впливу на свідків та потерпілу, суд вважає не доведеними, але приймаючи до уваги викладені обставини та встановлені в судовому засіданні інші ризики, суд приходить до висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314-316, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Усне клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України задовольнити.
Продовжити обвинуваченому - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме з 13 жовтня 2020 року до 11 грудня 2020 року включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 16 жовтня 2020 року о 10:00 годині.

Суддя ОСОБА_1