печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
13.11.2020 р. слідчий першого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтоване тим, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000247 від 19.06.2020 р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
У клопотанні зазначено, що у відповідності до примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами у ст. 368 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно пункту 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-5, 369 та 382 цього Кодексу є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 цього Кодексу, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори, слідчі і дізнавачі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» посадова особа місцевого самоврядування особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно частин 1-2 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. Сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.

Згідно пунктів 27, 42, 43 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» до виключної компетенції міської ради належить прийняття рішень щодо передачі коштів з відповідного місцевого бюджету, а також щодо затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації та затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції.

Положеннями ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» міський голова:

- забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

- забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання;

- є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;

- представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

- укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради;

- видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Згідно ч. 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Відповідно до постанови Остерської міської виборчої комісії № 51 від 16.12.2016 р. ОСОБА_6 визнано обраним Остерським міським головою. Рішенням Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області № 2 від 30.12.2016 р. затверджено повноваження Остерського міського голови ОСОБА_6 . Відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» міському голові ОСОБА_6 присвоєно 7 ранг 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування. ОтжеОСОБА_6 є службовою особою місцевого самоврядування, що займає відповідальне становище.

Перебуваючи на займаній посаді, ОСОБА_6 , будучи представником органу місцевого самоврядування, уповноваженим на виконання організаційно-розпорядчих функцій, у порушення вищевказаних вимог законів, вчинив особливо тяжкий корупційний злочин.

Так, на початку квітня 2020 р. Остерською міською радою Козелецького району Чернігівської області оголошено про початок процедури закупівлі щодо проведення капітального ремонту відкритого стадіонного комплексу в м. Остер Козелецького району Чернігівської області [за кодом CPV за ДК 021:2015 - 45453000-7 (Капітальний ремонт і реставрація) UA-2020-04-06-000676-a, загальною вартістю 7 199 999,00 грн. Участь у проведенні закупівлі взяли наступні суб`єкти господарювання: ПП «Вантарус», ТОВ «Теплокомфорт-Чернігів», ТОВ «Тінторетто», ТОВ «УТБ-Інжиніринг», ТОВ «Будремсервіс», ТОВ «Еко Кофорт Групп».

На час проведення тендерної закупівлі у одного із учасників, а саме: ПП «Вантарус» () існувала заборгованість зі сплати до державного бюджету єдиного податку на прибуток. З метою з`ясування можливості участі у тендерній закупівлі щодо проведення капітального ремонту відкритого стадіонного комплексу в м. Остер Козелецького району Чернігівської області UA-2020-04-06-000676-a, представник за довіреністю ПП «Вантарус» () ОСОБА_8 у денний час доби 06.04.2020 р. неподалік адміністративної будівлі Остерської міської ради за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, м. Остер, вул. Незалежності, 21 у автомобілі «Nissan X-Trail» зустрівся із головою Остерської міської ради Козелецького району Чернігівської області ОСОБА_6 . Під час зазначеної зустрічі ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про можливість участі ПП «Вантарус» у процедурі тендерної закупівлі, незважаючи на заборгованість щодо сплати єдиного податку на прибуток. Разом з тим у зазначений час у ОСОБА_6 виник корисливий мотив, спрямований на власне збагачення. З цією метою ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що у випадку перемоги ПП «Вантарус» у процедурі закупівлі, необхідно буде обговорити певні додаткові деталі, натякаючи на надання йому ( ОСОБА_6 ) неправомірної вигоди. У подальшому 04.06.2020 р. за результатами торгів переможцем визначено ПП «Вантарус» (), із запропонованою вартістю робіт 4 900 000 грн. Після цього 05.06.2020 р. у денний час доб, у приміщення Остерської міської ради за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, м. Остер, вул. Незалежності, 21 відбулася зустріч між ОСОБА_6 та представником ПП «Вантарус» () ОСОБА_8 . Під час зазначеної зустрічі з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на власне збагачення та одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 повідомив представнику ПП «Вантарус» () ОСОБА_8 , що для укладання та підписання ним договору підряду на капітальний ремонт відкритого стадіонного комплексу в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, представнику ПП «Вантарус» ОСОБА_8 необхідно надати йому грошові кошти готівкою у розмірі 13 % від суми укладеного договору з капітального ремонту та додаткової угоди. У подальшому 11.08.2020 р. у денний час доби у автомобілі «Nissan X-Trail» неподалік Остерської міської ради, розташованої за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, м. Остер, вул. Незалежності, 21, відбулася зустріч між ОСОБА_6 та представником ПП «Вантарус» () ОСОБА_8 . Під час зазначеної зустрічі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на власне збагачення та одержання неправомірної вигоди, а також з метою приховування власних незаконних дій, та, бажаючи уникнути передбаченої законом відповідальності, ОСОБА_6 висунув представнику ПП «Вантарус» () ОСОБА_8 вимогу надати йому дві боргові розписки на суму 220 000,00 грн, кожна, із строком повернення до 01.10.2020 р. та 01.11.2020 р. із зазначенням, що у разі прострочення боргу, пеня складатиме 1 % кожного дня від суми боргу. Крім цього ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що йому необхідні грошові кошти готівкою у розмірі не 13 %, а 10 % від суми укладеного основного та додаткового договорів, що дорівнює 650 000,00 грн. Після цього 17.10.2020 р., у денний час доби у автомобілі «Nissan X-Trail» поблизу будинку за адресою: Чернігівська обл., Козелецький район, м. Остер, вул. Незалежності, 15 відбулася зустріч між ОСОБА_6 та представником ПП «Вантарус» () ОСОБА_8 . Під час зазначеної зустрічі ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на власне збагачення та з метою одержання неправомірної вигоди, висунув вимогу ОСОБА_8 про необхідність передачі останньому готівкових грошових коштів у розмірі 630 000,00 грн, що еквівалентні 10 % від суми укладених договорів з капітального ремонту. Одночасно з цим ОСОБА_6 з метою конспірації власних протиправних дій повідомив ОСОБА_8 , що останній зобов`язаний упакувати грошові кошти у розмірі 630 000,00 грн у поліетиленовий пакет чорного кольору та передати обумовлену суму шляхом перекидання через паркан будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 та в якому останній мешкає разом з дружиною. У подальшому 12.11.2020 р. приблизно о 16 год. ОСОБА_6 , зустрівшись з ОСОБА_8 біля стадіонного комплексу в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, повторно наголосив про необхідність поміщення грошових коштів у розмірі 630 000,00 грн до поліетиленового пакету чорного кольору та передачі обумовленої суми шляхом перекидання через паркан будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання вказівки ОСОБА_6 ОСОБА_8 , прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , перекинув через паркан будинку пакет з грошовими коштами в раніше обумовленій сумі, а саме: 630 000,00 грн.

Таким чином за вищевказаних обставин своїми умисними діями, які виразились у одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, в особливо великому розмірі, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 368 КК України.

Слідчий, обґрунтовуючи клопотання, вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, як зазначено у клопотанні, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Слідчий також просить визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі, достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених законом, у максимальному розмірі, передбаченому для особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити.

Захисники, підозрюваний у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що ризики, зазначені органом досудового розслідування, є необґрунтованими, а тому просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, передати ОСОБА_6 на поруки захисника ОСОБА_4 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
12.11.2020 р. о 16:30 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

13.12.2020 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії»). Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.
Надані докази зв`язують підозрюваного з певними кримінальними правопорушеннями, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує як положення, що передбачені КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що, на їх думку, підтверджує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано.
Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати ризик ймовірного впливу на свідків, втім вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. При цьому ризик перешкоджати встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, на що вказує Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Яжинський проти Польщі». Отже клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування. Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.
Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,одружений, є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, третю групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з впливом наслідків аварії на ЧАЄС, має міцні соціальні зв`язки, до кримінальної відповідальності не притягувався. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, у межах строку досудового розслідування, не вбачає підстав для передачі ОСОБА_6 на поруки захисника ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
У задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому строком до 11.01.2021 р., включно, залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням надання останньому невідкладної медичної допомоги та можливістю в разі необхідності відвідання лікарняних закладів.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, а також виконувати наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
не відлучатися із постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим;
здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
утримуватися від спілкування із особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій, та свідків;
носити електронний засіб контролю.
Термін дії домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 11.01.2021 р., включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування до 11.01.2021 р., включно.
Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1