ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3256/20 Справа № 204/5397/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої вирішується питання
про продовження застосування
примусових заходів медичного характеру
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника медичного закладу ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року про продовження застосування щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

примусового заходу медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, призначеного ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року продовжено застосування щодо ОСОБА_7 примусового заходу медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, призначеного ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №748 від 11 серпня 2020 року ОСОБА_7 страждає на хронічний психічний розлад, за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду, заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 всупереч вимогам закону було подано не лікарем-психіатром, який надає психіатричну допомогу останньому. Звертає увагу, що суд безпідставно продовжив строк дії ухвали Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року, оскільки відповідно до ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом кожного разу на строк, який не перевищує 6 місяців.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, зазначених в скаргах, просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою, і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ч. 3 ст. 514 КПК України розгляд питання про продовження... застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за обговорюваною письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження... застосування таких примусових заходів.
Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах суворого нагляду, суд може застосувати госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року стосовно ОСОБА_7 застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В подальшому ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2014 року, 18 листопада 2014 року, 12 травня 2015 року, 30 жовтня 2015 року, 26 квітня 2016 року, 20 жовтня 2016 року, 02 жовтня 2017 року, 17 квітня 2018 року, 27 листопада 2018 року, 18 квітня 2019 року, 02 жовтня 2019 року та 30 березня 2020 року строк застосування примусових заходів медичного характеру продовжувався.
Як слідує з наявного в матеріалах провадження висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №748 від 11 серпня 2020 року параноїдна симптоматика у вигляді маячних ідей впливу та переслідування на адресу потерпілої у ОСОБА_7 втратила емоційне забарвлення, але зберігають значущість для хворого, мали місце агресивні висловлювання на адресу працівників закладу та оточуючих пацієнтів, поведінка носила конфліктний характер, відмічалось психомоторне збудження. Також відсутня критика до свого психічного стану, тяжкості скоєного правопорушення. Хворий намагався відмовитися від лікування, позитивні терапевтичні настанови несформовані. Крім того, у висновку зазначено, що під впливом лікування, що впроваджується, поведінка хворого набула більш упорядкованого характеру, конфліктних ситуацій не створював, зберігають значущість маячні ідеї переслідування, впливу, що детермінували скоєне, відсутня критична оцінка як свого стану, так і тяжкості правопорушення, що свідчить про збереження особливої небезпеки хворого для оточуючих.
Відповідно до зазначеного висновку рекомендовано продовження застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №748 від 11 серпня 2020 року, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, з урахуванням ступеню небезпечності ОСОБА_7 для себе та інших осіб, прийшов до висновку про необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в умовах закладу з надання психіатричної допомоги зі суворим наглядом з метою його обов`язкового лікування.
Судом першої інстанції при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_7 використовувались результати роботи фахової комісії лікарів-психіатрів, висновок якої є належним доказом для прийняття рішення по провадженню. У висновку №748 від 11 серпня 2020 року була надана об`єктивна інформація щодо стану здоров`я ОСОБА_7 . Положеннями ст. 27 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Крім висновку комісії лікарів-психіатрів процесуальний закон не передбачає надання ніяких інших доказів для прийняття судом рішення про застосування примусових заходів медичного характеру.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції своє рішення по провадженню обгрунтував підтвердженою належним чином обставиною, а саме: за своїм психічним станом ОСОБА_7 згідно висновку №748 від 11 серпня 2020 року становить небезпеку для себе та оточуючих, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги зі суворим наглядом.
Підстав не довіряти висновку лікарів-психіатрів у суду апеляційної інстанції немає. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Твердження в апеляційній скарзі захисника, що лікар-психіатр, який як представник закладу, де лікується ОСОБА_7 , не є особистим лікарем, який лікує останнього, а тому не може подавати заяву до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає помилковими і такими, що не ґрунтуються на вказаних вище положеннях закону.
За змістом вказаної норми закону з такою заявою звертається представник закладу, який надає особі психіатричну допомогу. Тобто, твердження в статті який надає особі психіатричну допомогу відноситься саме до закладу де перебуває особа, і відсутня в цій нормі закону вимога, що представник закладу зобов`язаний бути лікуючим лікарем-психіатром, як на це вказує адвокат в апеляції.
Згідно матеріалів даного провадження заяву до суду про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 було подано ОСОБА_10 , якій надано таке право відповідно до довіреності, яка підтверджує її повноваження як представника Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України», тобто закладу з надання психіатричної допомоги, який надає особі психіатричну допомогу, та враховуючи той факт, що ОСОБА_7 знаходиться на лікуванні вищезазначеного медичного закладу, ОСОБА_10 є лікарем психіатром та представником закладу з надання психіатричної допомоги, таким чином заяву було подано належною особою.
Всупереч доводам захисника в апеляційній скарзі ОСОБА_7 неодноразово продовжувалось застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року.
При цьому, як слідує з матеріалів провадження представником Дніпропетровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» було подано заяву про продовження застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 у строк, передбачений ч. 2 ст. 95 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то вони, на думку апеляційного суду, не заслуговують уваги, оскільки вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи спростовували або викликали сумніви у правильності висновків суду першої інстанції, а тому апеляційним судом не приймаються до уваги з підстав, вказаних вище.
Інших доказів, які б викликали сумнів у правильності висновків суду першої інстанції, суду не надано.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону судом першої інстанції при вирішенні питання продовження застосування щодо суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розгляд заяви лікаря-психіатра проведено судом першої інстанції за правилами розгляду цієї категорії проваджень, з дослідженням матеріалів особової справи ОСОБА_7 та медичної документації, в якій відображається стан хворого за час перебування в психіатричній лікарні з суворим наглядом, внаслідок чого судом було постановлено законну, обґрунтовану та вмотивовану ухвалу, та підстав для її скасування за доводами, наведеними в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2020 року, якою продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалоюБогодухівського районного суду Харківської області від 12 листопада 2013 року, щодо ОСОБА_7 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4