Справа № 308/6201/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/374/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у кримінальному проваджені №0000205 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2017 року затверджено угоду від 22.06.2017 року, яка була укладена між прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції прокуратури Закарпатської області радником юстиції ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_6 , за участі захисника адвоката ОСОБА_9 ..
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити узгоджене покарання:
- за ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу розміром 750 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на цей час складає 12 750,00 грн..
Вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, Органом досудового розслідування встановлено, що в період приблизно із 20 травня 2017 по 06 червня 2017 ОСОБА_6 у ході розмови зі студенткою 2 курсу (взвод 204) напрямку військова психологія кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_10 повідомив їй, що без його впливу на викладачів кафедри військової підготовки УжНУ остання позитивно не складе, належних їй до складання у викладачів кафедри військової підготовки УжНУ контрольно-модульних робіт, заліків та екзаменів.
Вищенаведеним доцент кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_6 створив хибне переконання у ОСОБА_10 про те, що без його впливу на викладачів кафедри військової підготовки УжНУ остання позитивно не складе належних їй до складання у викладачів зазначеної кафедри контрольно- модульних робіт, заліків та екзаменів.
Продовжуючи свої злочинні дії, приблизно о 12.30 год. 06.06.2017 доцент кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_6 перебуваючи в ABC «Пінгвін», що розташоване поряд з приміщенням кафедри військової підготовки УжНУ, яка знаходиться за адресою: м. Ужгород, вул. Тлехаса, 16/8 пред`явив чоловіку ОСОБА_10 - ОСОБА_11 вимогу передачі неправомірної вигоди для себе у розмірі 300 доларів США за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - завідувачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_12 , викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_13 , старшим викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_14 щодо позитивного складання ОСОБА_10 контрольно-модульних робіт із предметів: «Теоретичні та методичні основи роботи військового психолога», «Радіаційний, хімічний і біологічний захист», заліку з предмету «Тактика Сухопутних військ Збройних Сил України», а також, допуску її у подальшому до державного комплексного іспиту з предметів: «Загальна тактика Збройних сил України», «Психологія», без проходження військового збору, який повинен відбутися в період із 30.06.2017 по 30.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
При цьому, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_11 про те, що обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 300 доларів США необхідно передати йому через ОСОБА_10 09.06.2017 в м. Ужгород.
09.06.2017 року в період із 10.10 год. по 10.20 год. ОСОБА_6 знаходячись в салоні автомобіля марки ВАЗ 2115, 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , біля торгового центру «Токіо» по вул. Легоцького,19а, в м. Ужгород, одержав для себе від ОСОБА_10 частину раніше обумовленої суми неправомірної вигоди в розмірі 50 доларів США, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави - завідувачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_12 , викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_13 , старшим викладачем кафедри військової підготовки УжНУ ОСОБА_14 щодо позитивного складання ОСОБА_10 контрольно-модульних робіт із предметів: «Теоретичні та методичні основи роботи військового психолога», «Радіаційний, хімічний і біологічний захист», заліку з предмету «Тактика Сухопутних військ Збройних Сил України», а також, допуску її у подальшому до державного комплексного іспиту з предметів: «Загальна тактика Збройних сил України», «Психологія», без проходження військового збору, який повинен відбутися в період із 30.06.2017 по 30.07.2017 у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .
Згідно курсу Національного банку України на вищенаведену дату 50 доларів США становить 1308 грн.
Не погоджуючись із даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження.
На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що судом першої інстанції не повно та необ`єктивно дослідженого обставини кримінального провадження, зокрема обвинувачений зазначає, що під час затвердження угоди про визнання вини було порушено його право на захист, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема пояснення свідків. Крім цього, апелянт зазначає, що він не є службовою особою в розумінні ст. 368 КК України, органом досудового розслідування безпідставно було перекваліфіковано його дії з ч.3 ст. 368 КК України на ч.2 ст. 369-2 КК України, жодних неправомірних вимог в силу займаної посади до ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості у відповідності до ч.4 ст. 474 КПК України було з`ясовано в обвинуваченого, чи цілком він розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом також було роз`яснено обвинуваченому ст. 63 Конституції та положення ст. 18 КПК України.
Так, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст. 369-2 КК України за обставин викладених вище, цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та наслідки невиконання ним угоди, передбачені ст. 476 КПК України і наслідки умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 389-1 КК України.
Також, судом першої інстанції встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції погодився на призначення узгодженого покарання та наполягав на затвердженні угоди, а його захисник наполягала на її затвердженні.
Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про неналежне роз`яснення судом наслідків укладення угоди про визнання винуватості, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і спростовані даними носія інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовано перебіг судового розгляду провадження та журналу судових засідань, згідно яких обвинуваченому належним чином роз`яснено обставини, зазначені в ст. 474 КПК України, в тому числі наслідки укладення угоди, регламентовані ч.2 ст. 473 КПК України щодо обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 цього ж Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають до задоволення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4