УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання ОСОБА_3 про встановлення стороні обвинувачення процесуального строку досудового розслідування кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
25.08.2020 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням про встановлення стороні обвинувачення процесуального строку досудового розслідування кримінального правопорушення.

Клопотання мотивоване тим, що слідчими слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 01.03.2018 року слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України за №0000121 за ознаками ч. 2 ст. 15, ч. 4 190 КК України на підставі повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, поданому генеральним директором публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» ОСОБА_4 , яке надійшло до Головного слідчого управління Національної поліції України з Генеральної прокуратури України, що підтверджується листами Київської місцевої прокуратури №10 від 03.08.2020 №10.40-41-3449ВИХ-20 і Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 28.07.2020 №545- аз/125/56-2020.

Заявник зазначав, що у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, поданому генеральним директором публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» ОСОБА_4 до Генеральної прокуратури України, на підставі якої відомості про кримінальне правопорушення внесені Головним слідчим управлінням Національної поліції України до Єдиного реєстру кримінальних правопорушень і розпочато досудове розслідування кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000121 від 01.03.2018, йдеться про причетність особисто його до вчинення особливо тяжкого злочину. У Єдиному державному реєстрі судових рішень заявником виявлено тексти ухвал слідчого судді, якими встановлено його причетність до вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування якого проводиться у кримінальному провадженні №0000121 від 01.03.2018 і яке відповідно до ст. 12 КК України належить до особливо тяжких злочинів: ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 17.01.2020 по справах №757/63771/19-к і 757/63771/19-к (тексти ухвал, які опубліковані Єдиному державному реєстрі судових рішень, додаються). В мотивувальній частині вказаних ухвал слідчий суддя місцевого суду зазначив, що «у ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетні голова Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , заступник голови Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , секретар Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_3 та старший державний виконавець ВПВР ДДВС МЮ України ОСОБА_9 ».

Відповідно до положень ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Крім цього, положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України імперативно встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому, «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»). Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінґайзен проти Австрії»). Гарантіями, передбаченими ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, користується особа, викликана як свідок у кримінальній справі, але фактично підозрювана у вчиненні злочину (зокрема, їй були поставлені запитання під час допиту, які можуть бути використані проти неї як обвинувальні) (рішення у справі «Сервес проти Франції»).

Європейським судом з прав людини поняття «кримінальне обвинувачення» пов`язане із вчиненням різноманітних процесуальних дій, передбачених національним законодавством, від початку досудового розслідування і до ухвалення судового рішення. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) Європейський суд з прав людини вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа набуває статусу підозрюваного, який обумовлює застосування гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не з моменту офіційного надання/визнання такого статусу, а тоді, коли національні органи влади мають достатні підстави підозрювати цю особу у причетності до злочину. Це є усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка повторена в рішеннях щодо України, наприклад, «Ушаков та Ушакова проти України» (Ushakov and Ushakova v. Ukraine), заява №10705/12, 18.06.2015, «Собко проти України» (Sobko v. Ukraine), заява №15102/10 від 17.12.2015 та ін. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що оскільки провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Європейський суд з прав людини віддавати перевагу «матеріальноправовій», а не «формальній» концепції «обвинувачення» в значенні пункту 1 статті 6 Конвенції. Суд змушений за зовнішніми ознаками роздивитися й розслідувати реальну ситуацію з процедурою, про яку йдеться. З урахуванням викладеного заявник вважав, що відповідно до положень ч. 1 ст. 42, ст. ст. 276-278 КПК України наявність у органу досудового розслідування обґрунтованого припущення про причетність його до вчинення кримінального правопорушення означає виникнення у нього права на захист і права на справедливий суд, гарантованого йому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Зважаючи на викладене, а також на положення ст. 28 КПК України, відповідно до яких з клопотанням про встановлення процесуальних строків поряд з підозрюваним вправі звертатися особа, права чи інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, заявник вважав, що він є особою, визначеною ст. 28 КПК України.

Також заявник зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) шість місяців - у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку; 2) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, є особливо тяжким злочином. Отже, строк досудового розслідування даного кримінального розслідування обчислюється з 01.03.2018 року і становить 18 місяців. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. Таким чином, строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчився 01.10.2019 року. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. Утім дане кримінальне провадження до цього часу слідчим або прокурором не закрито. У зв`язку з цим заявник звертався до слідчого та прокурора із заявами про прийняття ними процесуального рішення, передбаченого абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України , проте у задоволенні його заяв було відмовлено.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просив слідчого суддю встановити слідчому слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та прокурору Київської місцевої прокуратури №10 процесуальний строк тривалістю 1 (один) місяць для завершення проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000121 від 01.03.2018 та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив слідчого суддю про його задоволення.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Разом із тим, з клопотання не вбачається наявність будь-якого переліченого процесуального статусу у ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000121 від 01.03.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

Посилання заявника на гіпотетичне обмеження його прав внаслідок зазначення в ухвалах слідчого судді його причетності до вчинення кримінального правопорушення ще не свідчить про те, що його права чи інтереси обмежуються під час вказаного досудового розслідування.

Будь-яких доказів щодо обмеження його прав і свобод під час досудового розслідування ОСОБА_3 надано слідчому судді не було.

Окрім того, як прямо передбачено ч. 2 ст. 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, а слідчий суддя лише в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції.

А тому у даному випадку слідчий суддя не наділений повноваженнями для встановлення відповідних строків, достатніх для закінчення досудового розслідування.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Слідчий суддя позбавлений права щодо зобов`язання слідчого або прокурора вчиняти дії, право на вчинення яких має лише слідчий та прокурор.

Також, заявником не зазначено, які саме слідчі дії необхідно вчинити для закінчення досудового розслідування та чому для цього необхідний місячний а не будь-який інший строк.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні, а тому відмовляє у його задоволенні.

На підставі ст.ст. 114, 376 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про встановлення стороні обвинувачення процесуального строку досудового розслідування кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_10

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 29 вересня 2020 року.