Справа №295/5100/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003721 від 08.09.2018 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ківерці Волинської області, громадянина України, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, у якому ОСОБА_7 обвинувачуєтьсяв заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за наступних обставин.
27.08.2018 близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку №19-А, що по вул. Видумка в м. Житомирі, на ґрунті тривалих неприязних відносин, вступив у словесний конфлікт із колишньою дружиною ОСОБА_8 . В ході даного конфлікту ОСОБА_8 розпочала знімати ОСОБА_7 на свій мобільний телефон, через що у останнього виник умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

В цей же час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_7 наблизившись до ОСОБА_8 , яка в лівій руці тримала телефон, поводячи себе агресивно, схопив своєю рукою за її ліве плече та при цьому іншою рукою вирвав з руки телефон.

В результаті вказаних дій ОСОБА_7 умисно спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому плечі, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Від захисника надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрити провадження у справі зв?язку зі спливом строків давності. При цьому захисник зазначив, що ст. 49 КК України має зобов`язальний характер і відповідно постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №287/359/14-к та практики, яка склалась слід клопотання задовольнити.
Під час судового розгляду захисник підтримала дане клопотання та просила його задоволити. Зазначила, що обвинувачений не ухилявся від суду.
Прокурор та обвинувачений підтримали клопотання про закриття кримінального провадження. При цьому прокурор зазначив, що обвинувачений інших кримінальних правопорушень не вчиняв. Не ухилявся від суду, в розшуку не перебував. Обвинувачений показав, що клопотання підлягає до задоволення без встановлення його вини.
Представник потерпілої щодо заявленого захисником клопотання покладався на розсуд суду.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак, ОСОБА_7 не заперечував проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності передбачені у ст. 49 КК України.
Дослідивши санкцію ч. 1 ст. 125 КК України, можна зробити висновок, що дане кримінальне правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості на момент скоєння та кримінальним проступком на даний час, за який передбачено покарання менш сурове ніж обмеження волі.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає два роки з дня вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

У даному кримінальному провадженні строк давності не призупинявся. Приводи, до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувались, в розшуку останній не перебував.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У кримінальному провадженні відсутні відомості, що ОСОБА_7 вчинено новий злочин.

Згідно матеріалів справи, подія кримінального правопорушення відбулася 27.08.2018. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення кримінального правопорушення складає понад 2 роки, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за кримінальний проступок (на даний час) та кримінальне правопорушення за злочин невеликої тяжкості (станом на 27.08.2018).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.
В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Суд роз`яснив обвинуваченому наслідки закриття провадження. У судовому засіданні, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін та останні правові мотиви та рішення прийняті Верховним Судом клопотання захисника підлягає до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки на час надходження провадження до суду спливли строки давності, передбачені ст. 49 КК України та перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений в розшук не оголошувався, приводи не застосовувались.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 30000 грн слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 49 КК України та ст. 284 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0003721 від 08.09.2018 року - закрити.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 30000 грн - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1