Дата документу 17.12.2020 Справа № 937/8699/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1294/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/8699/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника-адвоката ОСОБА_7 (дистанційно),

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 24 листопада 2020 року по 23 січня 2021 року.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; докласти зусиль до пошуку роботи.

Згідно зі змістом судового рішення, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання за матеріалами кримінального провадження № 0002666 слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Мелітопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 16.11.2020 року, приблизно о 21.50 годин. ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи потворно, з корисливих мотивів, в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння скориставшись тим. що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до приміщення квартири, що є житлом, звідки таємно викрали: SONY PlayStation 4 model cun-2108А та два джойстика в комплекті до нього - вартістю 7000 гривень, електро піч «Елна» - вартістю 300 гривень, віртуальні окуляри ВОВО VR Z4 - вартістю 600 гривень, пральну машину «Малютка» - вартістю 500 гривень, куртка жіноча зимня - вартістю 500 гривень, килим - матеріальної вартості не представляє, тим самим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 8900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), поєднаній із проникненням у житло, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У зв`язку з вчиненням тяжкого злочину, є підстави вважати, що ОСОБА_8 будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення кримінальних правопорушень, відносно якої раніше застосовувалось покарання у вигляді позбавлення волі, усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою ухилення від кримінального покарання, не маючи достатньо стійких соціальних зв`язків, місця роботи, враховуючи відсутність для нього авторитету обов`язковості виконання судових рішень про обрання запобіжного заходу, про що вказують наведені факти порушення ним запобіжного заходу у вигляді іспитового строку на теперішній час може без перешкод залишити місце свого проживання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Таким чином існують наступні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання передбаченим ст.177 КПК України ризикам. Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, підозру у вчиненні тяжкого злочину, та те, що підозрюваний не працює, слідчий суддя вважав за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст.182 КПК України у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 42040 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що даний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного можливо було застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає, а тому немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність або буде впливати на потерпілих чи свідків, оскільки розкаюється у скоєному. Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення жодним чином не може підтверджувати ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, оскільки тяжкість кримінального правопорушення та очікуване покарання не може слугувати підставою для застосування відносно підозрюваної особи найсуворішого запобіжного заходу та повинно враховуватись у сукупності з іншими обставинами.

Надуманими є доводи прокурора щодо відсутності осіб, які готові поручитись за виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, адже сторона обвинувачення жодних дій для встановлення кола цих осіб не вчиняла.

Таким чином, зазначені у клопотанні ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, жодним доказом не підтверджені, є лише суб`єктивною думкою сторони обвинувачення, а отже не можуть обґрунтовувати обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також посилається на стан здоров`я підозрюваного та неможливість його перебування під вартою

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати та обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані.

Колегія суддів зазначає, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, та ніким з учасників не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не перевіряються апеляційним судом.

Обґрунтованими є висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжких злочинів, а також дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць відбування покарання за попереднім вироком, вчинення злочинів стало для нього джерелом для існування, та свідчить про те, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного місця проживання, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені в клопотанні ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема більш м`якого, на якому наполягав захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки підозрюваного, оскільки їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, також не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Вказані обставини можуть бути враховані при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу в порядку ст.201 КПК України.

Також є безпідставними посилання захисника на стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього III групи інвалідності, оскільки будь-яких доказів, які б підтвердили, що підозрюваний через хворобу не може триматися під вартою, апеляційному суду не було надано, у тому числі не було надано ніякої довідки медичної комісії про неможливість тримання його під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання прокурора було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання ризику переховування від суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.

Визначений слідчим суддею розмір застави, який передбачено ч.5 ст.182 КПК України, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, свідчить про розв`язання слідчим суддею питання щодо альтернативного запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 24 листопада 2020 року по 23 січня 2021 року, з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42040 гривень, залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4