Справа № 304/292/20 Провадження № 1-кс/304/322/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И В :

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 21 липня 2020 року о 09.30 год.

Старший слідчий СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивує тим, що 05 березня 2020 року близько 14.00 год. ОСОБА_7 достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу на користування ділянкою надр та гірничого відводу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, покликав на допомогу брата ОСОБА_8 , якому не було відомо про його злочинний умисел, за допомогою трактора марки «МТЗ-80», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, які перебувають у його фактичному користуванні, та підручних засобів, а саме за допомогою лопат, шляхом навантаження на вищевказаний причеп здійснив видобування піщано-гравійної суміші (гравію) об`ємом 2,618 метрів кубічних з берега русла річки «Тур`я», а саме на відстані біля 800-1000 м від с. Порошково Перечинського району, де його було виявлено працівниками поліції під час навантаження даної суміші на причеп свого трактора. Відповідно до висновку експерта сипка суміш, що була вилучена з причепу вищевказаного трактора є сипкою гірською породою з вмістом гравійної складової 40%, що відноситься до піщано-гравійної суміші, і згідно чинного законодавства України належить до корисних копалин загальнодержавного значення. Таким чином, ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 19 Кодексу України "Про надра", не маючи передбаченого законодавством спеціального дозволу на користування ділянкою надр, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка, відповідно до постанови КМУ від 12 грудня 1994 року № 827 (із змінами та доповненнями) "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", є сировиною піщано-гравійною (гравієм) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення. У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , українець, одружений, раніше не судимий, якому 14 липня 2020 за вказаним фактом повідомлено про підозру. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події від 05 березня 2020 року та висновками інженерно-екологічної експертизи. При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у відповідності до статті 178 КПК України необхідно врахувати, що у сторони обвинувачення наявні достатні та вагомі докази вини останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що були наведені у вказаному клопотанні та додані до нього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а саме у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк. Враховуючи те, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому існує ризик його протиправної поведінки у майбутньому, у зв`язку з чим вказаним ризикам неможливо буде запобігти без обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подане клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечили та просили у задоволенні такого відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вказано місце проживання підозрюваного ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , тоді як останній фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані слідчим матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ст. 177 КПК України Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 178 КПК України При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Також згідно зі статтею 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185, ст. 360 КК України.

Так, у судовому засіданні встановлено, що СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 06 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а. с. 5).

Також встановлено, що 14 липня 2020 року ОСОБА_7 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України (а. с. 10-12).

Крім цього, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, про що свідчать докази, зібрані органом досудового слідства та надані слідчому судді, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями кримінального процесуального законодавства України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Разом з цим, як убачається із внесеного органом досудового слідства клопотання та приєднаних до нього копій матеріалів, зокрема повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то в таких зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 1-4, 10-12).

Однак, я вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи № 233 від 15 травня 2020 року, письмового пояснення підозрюваного від 14 липня 2020 року, вимоги ВІТ УМВС України в Закарпатській області від 11 травня 2020 року, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1065 від 15 травня 2020 року та повідомлення щодо перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога № 1018/2020 від 08 липня 2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 9, 15, 17, 18, 25, 26).

Крім цього, з копії характеристики на ОСОБА_7 вбачається, що останній проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 16).

Слідчий суддя звертає увагу на те, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ключовим є місце проживання підозрюваного, оскільки домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

У зв`язку з тим, що у внесеному органом досудового слідства клопотанні та приєднаних до нього копій матеріалів наявні розбіжності у місці проживання підозрюваного, тому слідчий суддя позбавлений можливості застосувати щодо ОСОБА_7 такий запобіжний захід, як домашній арешт.

Разом з цим, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 домашнього арешту і дані про його особу, а саме те, що він є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей, такий характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий (а. с. 15, 17, 18, 26).

Тому, з урахуванням вищевикладеного та того, що слідчий та прокурор не вжили заходів щодо встановлення місця проживання ОСОБА_7 , що є основним при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 слід відмовити.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, статтями 176-179, 194 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1