н/п 1-кс/953/7440/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" вересня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
підозрюваного - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області рядового поліції ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків в порядку виконання запиту правоохоронного органу Республіки Узбекистан щодо отримання відбитків пальців рук ОСОБА_4 , котрий 03.07.2020 року був оголошений в розшук,
22.09.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків в порядку виконання запиту правоохоронного органу Республіки Узбекистан щодо отримання відбитків пальців рук ОСОБА_4 , котрий 03.07.2020 року був оголошений в розшук.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що в провадженні слідчого відділу при ОВС Учкуприкського району Ферганської області знаходиться кримінальна справа №22226011, порушена стосовно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і невстановленої особи за ознаками злочину, передбаченого пунктами «в, г» ч. 3 ст. 164 КК Республіки Узбекистан.
В зв`язку з тим, що ОСОБА_6 покинув місце злочину, постановою від 03.07.2002 року йому пред`явлено звинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п. п. «в, г» ч. 3 ст. 164 КК Республіки Узбекистан, у відношенні якого обрано запобіжний захід в вигляді тримання під вартою і оголошено розшук.
В ході досудового розслідування у правоохоронного органу Республіки Узбекістан виникла необхідність в проведенні слідчих дій на території України.
11.09.2020 року слідчим СВ Київського ВП рядовим поліції ОСОБА_3 було надано доручення у порядку ст. 40 КПК України, однак в ході виконання доручення гр. ОСОБА_4 від дактилоскопіювання відмовився.
У судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволення клопотання, заперечуючи проти їх примусового відібрання.
Слідчий суддя, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов з наступного.
З наданих матеріалів встановлено, що в провадженні слідчого відділу при ОВС Учкуприкського району Ферганської області знаходиться кримінальна справа №22226011, порушена стосовно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і невстановленої особи за ознаками злочину, передбаченого пунктами «в, г» ч. 3 ст. 164 КК Республіки Узбекистан.
В ході досудового розслідування у правоохоронного органу Республіки Узбекістан виникла необхідність в проведенні слідчих дій на території України.
11.09.2020 року слідчим СВ Київського ВП рядовим поліції ОСОБА_3 було надано доручення у порядку ст. 40 КПК України, однак в ході виконання доручення гр. ОСОБА_4 від дактилоскопіювання відмовився.
На підставі вимог ч.1 ст.245 КПК України орган досудового розслідування звернувся до суду із даним клопотанням.
Частина третьої статті 245 КПК України передбачає відбирання біологічних зразків у особи за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, має право дозволити слідчому, прокурору здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти відібрання у нього біологічних зразків, а право не свідчити проти себе має будь-яка особа, а тому з огляду на рішення Європейського суду з прав людини (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Яллох проти Німеччини») примусове відібрання біологічних зразків з метою викриття особи є недопустимим.
Відповідно до статті 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Біологічні зразки в особи вилучаються з метою встановлення причетності її до вчинення злочину, але примусове їх надання суперечитиме положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, адже право не свідчити проти себе має будь-яка особа. Враховуючи практику та рішення Європейського Суду доцільно зауважити на тому, що біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.
З клопотання слідчого вбачається, що відібрання у підозрюваного ОСОБА_4 біологічних зразків, а саме відбитків пальців та долонних поверхонь рук на дактилоскопічну карту необхідні для експертного дослідження, що має важливе значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тобто може бути використано з метою спростування чи підтвердження факту причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, що є недопустимим з огляду на положення ст. 87 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 241, 245 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя,
ухвалив:
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області рядового поліції ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків в порядку виконання запиту правоохоронного органу Республіки Узбекистан щодо отримання відбитків пальців рук ОСОБА_4 , котрий 03.07.2020 року був оголошений в розшук.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1