Справа № 754/9748/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3787/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.289 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та відшкодування процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, вчиненого за наступних обставин.

06.07.2020 року приблизно о 03 годині 15 хвилин ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Беретті, 4 на автостоянці побачив транспортний засіб, а саме мопед «Honda Dio AF-18», кузов № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , після чого у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом пошкодження замка запалювання завів двигун мопеда «Honda Dio AF-18», кузов № НОМЕР_1 та поїхав з місця вчинення злочину, тим самим умисно незаконно заволодів даним транспортним засобом без відома та всупереч волі його власника ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду в розмірі 4284 грн. 75 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання. За ч.1 ст.289 КК України призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Мотивуючи свої вимоги прокурор зазначає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не передбачене санкцією ч.1 ст.289 КК України. Зокрема, районним судом було призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у виді 1 року позбавлення волі, проте санкція ч.1 ст.289 КК України передбачає покарання від 3 до 5 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому місцевий суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи із положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, санкцією ч.1 ст.289 КК України передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Отже, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинен був врахувати вимоги закону та призначити останньому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.65 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України у виді 1-го року позбавлення волі, що є нижче встановленої межі санкції вказаної статті.

Враховуючи, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання відповідно до вимог ст. 420 КПК України підлягає скасуванню з постановленням, в цій частині, апеляційним судом нового вироку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даних, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку, як прояв ставлення до вчиненого. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, має на утриманні малолітнього сина 2017 року народження, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченому, колегія суддів визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, на думку колегії суддів, обставини справи в їх сукупності, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 дають підстави суду апеляційної інстанції для призначення останньому покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 289 КК України у виді 3-х років позбавлення волі.

При цьому, враховуючи відношення обвинуваченого ОСОБА_7 до вчиненого, який щиро розкаявся та вину визнав, той факт, що викрадене майно було повернуто потерпілому, колегія суддів приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України.
На переконання апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_7 і на кваліфікацію його дій, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст.289 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У решті вирок Деснянського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий :

Судді :