Справа № 931/677/20
Провадження № 1-кс/931/254/20
У Х В А Л А

27 серпня 2020 року смт. Локачі

Слідчий суддя Локачинського районного суду - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника сектору дізнання Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 07.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и л а:
Начальник СД Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_3 26.08.2020 року звернувся до суду із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000007, яке погоджено прокурором ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні сектору дізнання Локачинського відділення поліції Горохівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000007 від 04.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, пердбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.06.2020 біля 21 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є чоловіком потерпілої ОСОБА_6 на Інтернет - сайті «ОЛХ» знайшов оголошення про продаж мотоблоку. Тоді ж ОСОБА_5 зателефонував на мобільний номер № НОМЕР_1 , який був вказаний в оголошенні. Трубку підняв чоловік, який назвався ОСОБА_7 . В ході розмови ОСОБА_5 домовився із ОСОБА_7 про покупку мотоблоку та пізніше, про перерахунок грошових коштів, (завдатку) за нього. Так, 01.07.2020 потерпіла ОСОБА_6 перерахувала на зазначену їй банківську картку № НОМЕР_2 невідомої особи грошові кошти в сумі 4053 грн. Після цього, зв`язавшись із невстановленим чоловіком, ( ОСОБА_7 ), він пояснив, що йому грошові кошти на картковий рахунок не надійшли та знову назвав новий номер картки № НОМЕР_3 на котрий заявниця, через термінал у магазині «Наш край», що в смт Локачі, перерахувала грошові кошти в сумі 4000 грн. Після цього, близько обідньої пори, до потерпілої зателефонував так званий ОСОБА_7 та сказав, що кошти йому надійшли і щоб ми очікували замовлений товар уже ввечері. Проте, 01.07.2020, у вечірню пору доби, до чоловіка потерпілої зателефонував невідомий раніше номер мобільного телефону, а саме НОМЕР_4 та невідомий чоловік повідомив, що він являється кур`єром та йому лишилось їхати 45 км., до смт Локачі, але точного місця свого знаходження останній назвати не міг. Оскільки надалі виникали проблеми з доставкою, та до потерпілої зателефонував продавець мотоблоку ( ОСОБА_7 ) із іншого номеру телефону а саме НОМЕР_5 і повідомив, що так як товар вже під`їжджає необхідно скинути решту коштів та зазначив ще один картковий номер № НОМЕР_6 , на який ОСОБА_6 було перераховано 4400 грн., після чого на зв`язок продавець не виходить.

Таким чином, невстановлена на даний час особа, шляхом обману, заволоділа коштами у сумі 12450 гривень громадянки ОСОБА_6 , чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на вище вказану суму.
Просить накласти арешт на банківський рахунок який прив`язаний до банківської пластикової карти АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, шляхом заборони користування та розпорядження ним, що полягає в зупиненні видаткових операцій по вказаному рахунку. Арештовані кошти передати на відповідальне зберігання службовим особам АТ КБ «Приватбанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30. Зобов`язати банківську установу надати до СД Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області виписку банку про залишок коштів на рахунку що прив`язаний до банківської карти: № НОМЕР_2 відкритої у АТ КБ «ПриватБанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, на момент виконання ухвали та в подальшому надавати на вимогу СД Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області.
Відповідно до ст. 39-1 керівник органу дізнання уповноважений здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків, користуючись при цьому повноваженнями дізнавача. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України відноситься до кримінальних проступків. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 171 КК Україниначальник СД Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області лейтенант поліції ОСОБА_3 має право звернутися з клопотаням про арешт майна до слідчого судді за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий та власник майна у судове засідання не з`явилися. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання згідно з вимогами ч.1 ст. 172 КПК України.

Відповідно до ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Відповіднодо ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною другою статті 170 КПК України визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою:

-збереження речових доказів;

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї статті КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Метою накладення арешту на банківський рахунок, який прив`язаний до банківської пластикової карти АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ «Приватбанк» слідчий зазначає збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме накладення арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Слідчим не обгрунтовано в клопотанні за якими критеріями банківський рахунок, який прив`язаний до банківської пластикової карти АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_2 , є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України.
Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Об`єктивну сторону кримінального правопорушення у даній справі складають дії невстановленої досудовим рослідуванням особи у вигляді заволодіння коштами, належними ОСОБА_6 у безготівковій формі, шляхом обману і перераховані на картки АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_2 . Тобто, на банківський рахунок, відкритий у АТ КБ «Приватбанк» і прив`язаний до банківської пластикової карти АТ КБ «Приватбанк» із № НОМЕР_2 , були перераховані кошти, належні ОСОБА_6 в сумі 4053 грн.
Згідно ст.3.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків), або безготівковій формі ) формі записів на рахунках у банках).
Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України в ухвалі по задоволення клопотання про арешт майна необхідно зазначати, зокрема, перелік майна та заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Слідчий і прокурор зобов`язані вжити заходів з метою виявлення та розшуку майна, постанова про визнання речовими доказами повинна містити родові ознаки і кількісні характеристики, посилання на рахунки і господарські операції, за якими отримані безготівкові кошти. У клопотанні не вказано номеру рахунку, на який потрібно накласти арешт, а лише номер картки, на яку було перераховано кошти, належні ОСОБА_6 , не подано доказів щодо особи, на ім`я якої відкрито вказаний рахунок та чи причетна вона до вчинення даного кримінального правопорушення. Слідчим не надано достатніх даних, на підтвердження перерахування коштів саме на вказаний рахунок (виписки про рух коштів з рахунку потерпілої, тощо). Додані до клопотання копії квитанцій про переказ ОСОБА_6 коштів не є такими документами і з них неможливо встановити, враховуючи зазначення картки одержувача шляхом зазначення лише перших 6 цифр та останніх дві цифри її номеру, чи дійсно кошти перераховані саме на цей картковий рахунок.
Дані про особу власника банківського карткового рахунку у потерпілої відсутні і отримання таких даних можливо лише після надання тимчасового доступу до інформації про його особу в АТ КБ «ПриватБанк», який на даний час ще не здійснено.
Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).
Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98). Враховуючи, що слідчим до клопотання не додано даних про наявність чи відсутність залишку коштів на рахунку, який він просить арештувати, номер рахунку теж не вказано, доказів, які б давали обгрунтовані підозри вважати, що ці кошти є доказом кримінального правопорушення, суд позбавлений можливості дослідити питання спврозмірності і розумності при накладенні арешту.
З огляду на викладене, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту банківського рахунку на даному етапі кримінального провадження.
Крім того, підстав для зобов`язання службових осіб банківської установи надати інформацію про залишок коштів на рахунку в межах розгляду клопотання про накладення арешту на банківський рахунок не вбачається, в цій частині клопотання слід відмовити, що не позбавляє слідчого права звернутися до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до банківського рахунку, який прив`язаний до банківської пластикової карти АТ КБ «ПриватБанк» із № НОМЕР_2 .
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 170-173, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання начальника сектору дізнання Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 07.07.2020 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1