МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа №370/1513/20

"16" листопада 2020 р. Макарівський районний суд Київської області у складі: судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

сторони кримінального провадження, інші учасники судового розгляду

прокурор ОСОБА_3

потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представники потерпілих адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кодра Макарівського району, Київської області, українця, громадянина України, неодружений, офіційно не працюючий, має середню освіту, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

в с т а н о в и в:

26.03.2020 року, близько 18.00 години, обвинувачений ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Ковпака в смт Кодра, Макарівського району Київської області, в напрямку центра села та діючи в порушення вимог - п.1.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, яким передбачено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, яким передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, яким передбачено, що перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29,3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

- п.13.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, яким передбачено, що під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечного інтервалу, проявив неуважність під час попутного роз`їзду з велосипедисткою потерпілою ОСОБА_10 , яка рухалася в попутному з ним напрямку по правому краю проїзної частини дороги та допустив зіткнення з нею.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедистка ОСОБА_10 , отримала тілесні ушкодження від яких померла в реанімаційному відділенні Макарівської центральній районній лікарні.

Грубе порушення обвинуваченим водієм ОСОБА_9 вимог п.п.1.5, 2.36), 12.96), 13.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та смертю потерпілої ОСОБА_10 , тобто з наслідками що настали.

26.03.2020 року, близько 18.00 години, обвинувачений ОСОБА_9 після наїзду на велосипедистку ОСОБА_10 автомобілем «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким він керував їдучі по вулиці Ковпака в смт Кодра Маорійського району Київської області, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілу ОСОБА_10 в небезпечний для життя стан, оскільки остання в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи змогу надати потерпілій ОСОБА_10 допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, всупереч загальновизнаним нормам моралі, не переконався чи потерпіла ОСОБА_10 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків, що виникли в результаті наїзду на потерпілу, яка отримала травми, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілу до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, свідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_10 та втік з місця пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілій ОСОБА_10 , чим порушив вимоги п.п.2.10. а), г), д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, в яких зазначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати на прибуття працівників міліції.

Обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав повністю, щиро розкаявшись, підтвердив фактичні обставини скоєного злочину, пояснив, що дійсно керував автомобілем, рухався із швидкістю 80 км/год до дорозі із вибоїнами, і в попутному напрямку на проїжджій частини дороги їхала велосипедистка. Він розраховував, що повністю об`їде її, і вважав, що взяв достатню запасну відстань від велосипедистки, але зрозумів, що скоїв наїзд на неї. Зупинився приблизно через 1-1,5 км біля будинків в селі, звідки пішком пішов назад, але до місця дорожньо-транспортної пригоди не дійшов, бо там було багато людей, були працівники поліції та швидка медична допомога, тому побоявся самосуду, перебував в шокованому стані і не може пояснити, чому не зупинився під час наїзду на велосипедистку. Вранці наступного дня зателефонував до поліції, зізнався в дорожньо-транспортній пригоді, прийшов до поліції.

Потерпілий ОСОБА_4 , пояснив, що від сусідки дізнався про те, що дружина знаходиться в реанімаційному відділенні лікарні після дорожньо-транспортної пригоди. На другий день дізнався, що дорожньо-транспортну пригоду вчинив ОСОБА_9 , якого просить покарати суворо.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 7923.20 гривень; моральну шкоду в розмірі 300000.00 гривень; за послуги адвоката 5000.00 гривень; вартість пам`ятника з художнім оздобленням в розмірі 45000.00 гривень; вартість підготовки майданчика, встановлення пам`ятника в розмірі 27000.00 гривень.

Потерпілий ОСОБА_4 , пояснив, що пам`ятник станом на сьогодні не встановлений.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що також від сусідки дізнався про те, що мати знаходиться в реанімаційному відділенні лікарні після дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпіла ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 500000.00 гривень; за послуги адвоката 5000.00 гривень.

Представники потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтримали заявлені потерпілими позови, просили їх задовольнити в повному обсязі

Обвинувачений ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_11 визнав частково, а саме: моральну шкоду в розмірі 100000.00 гривень, 5000.00 гривень витрати на послуги адвоката. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 визнав частково, а саме: моральну шкоду в розмірі 100000.00 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 7923.20 гривень, 5000.00 гривень витрати на послуги адвоката.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 його винуватість в скоєнні кримінального правопорушення підтверджується доказами, які ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, і відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України в судовому засідання не досліджуються.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 в скоєнні злочину повністю доведеною, а його дії такими, що підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, оскільки достовірно встановлено, що він дійсно:

- порушив правила безпеки дорожнього руху будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої;

- завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд у відповідності до вимог ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До скоєння злочину обвинувачений офіційно не працював, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає, що його виправлення можливо в умовах ізоляції від суспільства, оскільки достовірно встановлено, що обвинувачений вчинив злочини, кримінальна відповідальність за один з яких передбачена у вигляді позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведені три судові експертизи в розмірі 1634.50 гривні кожна на загальну суму 4903.50 гривні підлягають стягненню з винного.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а саме: з ОСОБА_9 підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 7923.20 гривень; моральна шкода в розмірі 150000.00 гривень; витрати на послуги адвоката в розмірі 5000.00 гривень. В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а саме: з ОСОБА_9 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 150000.00 гривень; витрати на послуги адвоката 5000.00 гривень.

Керуючись вимогами ст.368, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

обвинуваченого ОСОБА_9 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст.286 КК України - чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати

транспортними засобами на строк два роки;

-за ч.1 ст.135 КК України - один рік позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити

засудженому ОСОБА_9 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

З засудженого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , стягнути матеріальну шкоду в розмірі 7923.20 гривень; моральну шкоду в розмірі 150000.00 гривень; витрати за послуги адвоката 5000.00 гривень.

З засудженого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , стягнути моральну шкоду в розмірі 150000.00 гривень; витрати на послуги адвоката в розмірі 5000.00 гривень.

З засудженого ОСОБА_9 на користь Київського НДЕКЦ на рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України по коду доходів 24060300 «Інші надходження» (МФО 899998) стягнути процесуальні витрати за проведені три судові експертизи в загальній сумі 4903.50 гривні.

Залишити запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з дня взяття під варту.

Речовий доказ: автомобіль марки «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_12 , залишити у останнього.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя