Номер провадження: 11-сс/813/1105/20
Номер справи місцевого суду: 947/8404/20 1-кс/947/8563/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0000155, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , та продовжено строк тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 17.08.2020, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Зугдіді Республіки Грузія, грузина, громадянина Грузії, з вищою освітою, офіційно не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2 , відносно якого в Ізмаїльському районному суді Одеської області розглядається обвинувальний акт за ч. 4 ст. 187 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2

ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0000155, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень та незмінність заявлених раніше ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доведена неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити розмір застави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що долученими до клопотання доказами не підтверджується наявність обґрунтованої підозри, заявлених слідчим ризиків та неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 07.03.2020, приблизно о 17:10 годині, за попередньою змовою із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , рухаючись на автомобілі «BMW», д/н НОМЕР_1 , по вул. Маріїнській у смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, здійснивши небезпечний маневр, змусили зупинитись автомобіль «Mazda 3», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , після чого із застосуванням насильства та вогнепальної зброї заволоділи його майном, помістили його на заднє сидіння належного йому автомобіля, після чого незаконно заволоділи цим транспортним засобом та, утримуючи ОСОБА_14 в автомобілі проти його волі, прибули на вул. Фермерську с. Молодіжне Овідіопольського району Одеської області, де помістили його до багажного відділення автомобіля «BMW», д/н НОМЕР_1 , та почали наносити тілесні ушкодження. Після того, як ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відвернули свою увагу від потерпілого ОСОБА_14 , останній вирвався від них і втік, а зловмисникам наздогнати його не вдалося.
22.04.2020 ОСОБА_8 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.04.2020 щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.06.2020.
15.06.2020 ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
16.06.2020 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , мотивуючи клопотання незмінністю заявлених ризиків, неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, а також неможливістю завершення досудового розслідування до закінчення строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997, § 57).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість підозри щодо ОСОБА_9 .
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вище вимог Закону та Конвенції при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_15 .

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та продовжують існувати, та неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також наявністю обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому діянь та заявлених у кримінальному провадженні ризиків уже встановлювалась слідчими суддями під час застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник стверджував про відсутність обгрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у звязку з неналежністю та недопустимістю доказів, на яких грунтуться підозра.

Разом з цим, стверджуючи в апеляційній скарзі про відсутність у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, підтвердженої належними та допустимими доказами, захисник лише формально вказав на зазначені обставини, не обгрунтовуючи та не розкриваючи їх більш детальними доводами, із посиланням на аналіз та оцінку доказів з його точки зору. В судовому засіданні захисник також не конкретизував та не розкрив зміст доводів апеляцйної скарги в цій частині.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки ці питання вирішуються судом при розгляді обвинувального акту.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази у даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1

ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру, та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази в своїй сукупності на даній стадії вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисника в частині відсутності обґрунтованої підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не були підтвердженні в ході апеляційного розгляду.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків та неможливості застування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином Грузії, не має місця реєстрації на території України, офіційно не працевлаштований, офіційно не одружений, не має утриманців, на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за попередньою змовою групою осіб, вчиненні із погрозою та застосуванням насильства.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків на території Україна та, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків погрозами, підкупом чи шантажем, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Крім того, відповідно до протоколу додаткового допиту потерпілого від 13.03.2020 останній побоюється фізичної розправи відносно себе, що вказує на продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність у підозрюваного ОСОБА_16 офіційного працевлаштування, відсутність відомостей про джерела його існування, підозри у вчинені корисливого правопорушення, а також перебуванні в Ізмаїльському районному суді Одеської області обвинувального акту за ч. 4 ст. 187 КК України, апеляційний суд вважає доведеним ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується із доводами слідчого судді про те, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_8 , вчинені із погрозою та застосуванням фізичного насильства до потерпілого, через що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та свідчить про необхідність не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також має ряд захворювань та потребує постійної кваліфікованої медичної допомоги, не можуть бути обставинами, що матимуть настільки стримуючі фактори для запобігання вищевказаним ризикам, та не можуть гарантувати виконання ОСОБА_16 покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, захисником не надано апеляційному суду жодних доказів на підтвердження вказаних доводів, у зв`язку з чим апеляційний суд визнає їх необґрунтованими.

Інших доводів апеляційному суду не будо представлено.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки він не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу врахував усі обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, та дійшов вірного висновку про необхідність не визначати при продовження строку тримання під вартою підозрюваному розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочинів із погрозою та застосуванням насильства.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а хвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2020 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2

ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні №0000155, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2020, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4