Справа № 307/1047/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_5 та його
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/922/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2020 року продовжено обвинуваченому за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, із середньою освітою, не одруженому, не працюючому, раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.09.2020 включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у проваджені Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 та ч 1 ст. 185 КК України, що ухвалою цього ж суду від 05.05.2020 щодо ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 03.07.2020. Під час розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у тому числі перешкоджання кримінальному провадженню, про що також свідчить і ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_5 злочинів. Тому, суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт і задовольнив клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Тому строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою продовжено до 01.09.2020.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що обвинувальні акти в кримінальному провадженні не відповідають вимогам ст. 291 КПК України. Зазначає, що судом та прокурором не враховано особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам. Окрім того, вказує на те, що ОСОБА_5 хворіє туберкульозом. Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження вказує на те, що копію ухвали ним отримано 02.07.2020, однак до 22.07.2020 перебував на самоізоляції через пандемію COVID-19. Просить поновити строк на оскарження судового рішення, ухвалу скасувати й застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу й просили її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора враховується, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурору надіслано відповідно до вимог закону; будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неявки від прокурора не надходило; сторона захисту не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора.
Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 2 цієї статті гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується, прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Зі змісту статей 392, 393 КПК України вбачається, що судові рішення (вирок, ухвала суду, ухвала слідчого судді) можуть бути оскаржені особами, прав, свобод чи інтересів яких стосується судове рішення, - у частині порушених прав, свобод чи інтересів, а також їх представниками чи захисниками.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції подається протягом семи днів саме із дня її оголошення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений судом за клопотанням заінтересованої особи.
Як убачається з матеріалів судового провадження оскаржувана ухвала постановлена 02.07.2020 за участі обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_9 , що свідчить про те, що останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 09.07.2020.
Утім, як убачається з доданої до апеляційної скарги довідки Хустського центру ПМСД № 657, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 з 02.07.2020 по 22.07.2020 перебував на амбулаторному лікуванні з приводу діагнозу: двостороння пневмонія ДНО.
З огляду на вищевикладені обставини та норми Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення ст. 21 КПК України в частині доступу до правосуддя та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також доводи, на які адвокат ОСОБА_8 посилається у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, - апеляційний суд, з метою недопущення порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя, причини пропуску ним строку на апеляційне оскарження визнає поважними, і вважає за необхідне такий поновити.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені у судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано врахував тяжкість вчинених злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі доведення його вини (від 7 до 15 років позбавлення волі), а також те, що судове провадження не закінчено й на даний час не допитані всі свідки.
Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованих йому діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції прийшов до належного висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, при цьому, задовольнивши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що судом та прокурором не враховано особу обвинуваченого, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, спростовуються наведеними вище обставинами й не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 хворіє туберкульозом. При цьому, апеляційний суд враховує те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 такого захворювання, яке б свідчило про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства, а наявні в обвинуваченого захворювання, на які посилається сторона захисту, не перешкоджають утриманню його під вартою.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих чи вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й цілодобового домашнього арешту.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, прийшовши до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також враховує вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що призвело до смерті особи.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказувалось.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

поновити адвокату ОСОБА_8 строк на оскарження судового рішення.
Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу і якою продовжено обвинуваченому за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.09.2020 включно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :