ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2896/20 Справа № 182/398/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_9

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001896 від 11.05.2017 року про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровській області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 257, 187 ч.4, 115 ч.2 п.1,6, 289 ч.3, 185 ч.5, 263 ч.1 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця смт. Червоногригорівка, Нікопольського району, Дніпропетровській області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 257, 187 ч.4, 289 ч.3, 185 ч.5 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 29 жовтня 2020 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , суд врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 257, п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України. За вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. З урахуванням зазначених обставин, суд врахував, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_11 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин. Суд зазначив, що доцільним є продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. При цьому суд взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має дружину та дітей та вважає, що ці відомості не зменшують встановлені судом ризики.
Також, суд при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів,, передбачених ст.ст. 257, 187 ч.4, 185 ч.5, 289 ч.3 КК України. За вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років. З урахуванням зазначених обставин, суд зазначив, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_8 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, тобто перешкодити встановленню істини по справі, а також вчинити інший злочин.

В апеляційній скарзі:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вважає зазначену ухвалу необґрунтованою, остільки суд не взяв до уваги, що прокурор при заявлені клопотання про продовження строку запобіжного заходу порушив строки подачі клопотання, та формально зазначив ризики.
На його думку, суд також не правильно продовжив строк запобіжного заходу на 78 днів, а законодавством передбачене продовження строку на 60 днів.

- обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою йому обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Вважає, що ухвала суду винесена незаконно з порушеннями, остільки продовжений строк не відповідає вимогам Закону, продовжений на 78 днів, а не на 60, як передбачено законодавством.
На його думку, клопотання прокурора подано з порушеннями, та ризики, які зазначив прокурор є формальними, та не доведені.

Заслухавши суддю доповідача, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які кожен окремо просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Судом першої інстанції встановлено, що ризики, які були підставою для застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою та продовження такого заходу, на даний час продовжують існувати.
Так судом першої вірно враховано, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 257, п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. Доведеними і продовжують існувати ризики, що обвинувачений ОСОБА_11 , побоюючись покарання, може переховатися від суду або впливати на інших учасників, а також вчинити інший злочин. Інший, більш м`який запобіжний захід, не буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків. При цьому суд першої обгрунтовано взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, має дружину та дітей, але ці відомості не зменшують встановлені ризики.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу вірно врахував, що він обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 257, 187 ч.4, 185 ч.5, 289 ч.3 КК України, за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру скоєного, що інкримінується обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної їх поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів також вважає, що даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Але, в супереч вимогам ст.197 КПК України, суд першої інстанції невірно прийшов до висновку щодо продовження тримання під вартою на 78 діб, остільки строк обчислення починається з моменту винесення ухвали, тобто з 12 серпня 2020 року та не може перевищувати 60 діб.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні, в частині строку продовження тримання під вартою, а саме слід обчислювати зазначений строк з 12 серпня 2020 року по 11 жовтня 2020 року.
В решті ухвалу суду залишити без змін, остільки є таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 197, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в частині визначення строку, яким продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , - змінити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на строк 60 днів, до 11 жовтня 2020 року включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на строк 60 днів, до 11 жовтня 2020 року включно.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4