Провадження № 1-в/470/2/21
Справа № 485/1260/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Снігурівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про затримання та направлення до місця відбуття покарання засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Снігурівський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області звернувся до Березнегуватського районного суду з даним поданням, в якому зазначив, що, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців, був ознайомлений з порядком слідування до місця відбуття покарання, попереджений про наслідки неприбуття, про що йому було вручено письмовий припис, проте в строк до 18 грудня 2020 року до виправного центру для відбуття призначеного покарання в с. Богомази Новобузького району Миколаївської області не прибув без поважних причин. До сектору пробації надав довідку КНП «Снігурівська ЦРЛ» про перебування на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря. Сектор пробації вважав, що він навмисно ухиляється від відбуття покарання, тому суд повинен дати дозвіл на його затримання і доставку до місця відбуття покарання.
Представник органу пробації, прокурор та захисник засудженого в судове засідання направили заяви про розгляд подання у їх відсутність, підтримання подання та не заперечення проти його задоволення.
Засуджений ОСОБА_3 своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду подання, однак в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, що за змістом ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Розглянувши подання та дослідивши матеріали особової справи, суд доходить наступного.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був засуджений вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2019 року за ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до 2 років 6 місяців обмеження волі.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року вказаний вирок суду залишено без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.
Процедура направлення засуджених до обмеження волі для відбування даного покарання врегульована ст.57 КВК України, діючим Порядком здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року № 272/5та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 31 січня 2019 за №120/33091.
Відповідно до ч.1 ст.57 КВК України, п.2 ч.2 розділу ХІ Порядку особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Уповноважений орган з питань пробації надсилає засудженому виклик, за яким він зобов`язаний з`явитися для вручення припису та ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання.
Згідно ч.4 ст.57 КВК України, п.8 ч.2 розділу ХІ Порядку в разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису.
Положеннями ч.ч.1, 6 ст.88 КВК України встановлено, що засуджені до позбавлення волі особи направляються до місця відбування покарання під вартою; порядок переміщення засуджених під вартою визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України відповідно до цього Кодексу.
07 грудня 2020 року вирок відносно ОСОБА_3 надійшов на виконання до органу виконання покарання за місцем проживання засудженого.
15 грудня 2020 року він отримав в органі виконання покарання припис, яким йому було зобов`язано самостійно протягом трьох діб виїхати до виправного центру до місця відбуття покарання за адресою: Миколаївська область, Новобузький район, с. Богомази, куди прибути до 18 грудня 2020 року. Також під розпис йому було роз`яснено про наслідки невиконання припису, зокрема і можливість його затримання та примусового направлення до місця відбуття покарання.
В той же час, відповідно до повідомлення ДУ "Новобузький виправний центр №103» від 29 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_3 у встановлений законом строк до цього виправного центру не прибув.
Згідно довідки КНП «Снігурівська ЦРЛ» від 29 грудня 2020 року ОСОБА_3 з 14 до 29 грудня 2020 року перебував на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря вказаної лікарні, однак з яким діагнозом не зазначено, що не позбавляє його можливості прибути до місця відбування покарання.
Таким чином суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 умисно, без поважних причин, ігнорує виданий органом виконання покарання припис про необхідність виїзду до виправного центу для відбування призначеного йому вироком суду покарання у виді обмеження волі, тому він підлягає направленню до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Статтею 58 КВК України визначено, що строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими ст.72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру, тобто: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 58, 88 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Снігурівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2019 року за ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, до 2 років 6 місяців обмеження волі затримати та направити до місця відбування покарання до Державної установи "Новобузький виправний центр №103", що знаходиться в с. Богомази Новобузького району Миколаївської області, в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі за місцем відбування покарання.
Відповідно до ст.72 КК України засудженому ОСОБА_3 зарахувати час перебування під вартою, а також слідування під вартою до виправного центру, виходячи зі співвідношення одного дня позбавлення волі - двом дням обмеження волі.
Копію даної ухвали направити для виконання до Снігурівського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1