Справа № 450/676/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/504/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 450/676/18 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олесько Буського району Львівської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представників потерпілих

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

цивільного позивача ОСОБА_13 ,

представника цивільного позивача

ОСОБА_13 - адвоката ОСОБА_14 ,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та цивільного позивача ОСОБА_13 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 286 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного їй за цим вироком основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі, якщо вона протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки. Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу засудженій ОСОБА_5 не обрано. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Стягнуто одноразово з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_15 260 000 грн відшкодування моральної шкоди.
Стягнути одноразово з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 260 000 грн відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 208 271,43 грн відшкодування матеріальної (майнової) шкоди.
Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_13 99 500,00 грн відшкодування матеріальної (майнової) шкоди.
Зобов`язано ОСОБА_13 після стягнення з ОСОБА_5 , ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" грошового відшкодування передати у власність ОСОБА_5 та ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" т/з. «Фіат Добло» р.н. НОМЕР_1 .
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 491 113,36 грн відшкодування за заподіяну моральну шкоду.
Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_9 177 235, 28 грн відшкодування матеріальної шкоди заподіяної здоров`ю.
Стягнути з ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" на користь на користь ОСОБА_9 8886,64 грн відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 37900,00 грн. грн відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 1462100,00 грн відшкодування моральної шкоди.
Згідно з вироком суду ОСОБА_19 19 серпня 2017 року, близько 19 год. 20 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ 110206», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Києва, при проїзді її ділянки в районі 566 км + 710 м, поблизу с. Раковець Пустомитівського району Львівської області, порушила вимоги Розділу І п.п. 1.5; 1.10 в частині значення термінів «дорожня обстановка», «перевага»; Розділу 10, п. 10.1, 10.8, вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та наявної дорожньої розмітки 1.1, дод. 2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ 306 від 10.10.2001, які виразилися в тому, що вона проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись смугою розгону від повороту с. Раковець Пустомитівського району Львівської області та маючи намір здійснити маневр розвороту, обрала таку траєкторії руху, виконання якої суперечило вимогам дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та наявної дорожньої розмітки 1.1 дод.2 ПДР, при цьому при початку її виконання, не переконалась у безпечності свого маневру та не надала переваги у русі автомобілю «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_20 , який рухався ліворуч від неї у попутному напрямку, чим створила аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення даних транспортних засобів і, як наслідок, неконтрольованого виїзду автомобіля «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_21 та їх зіткнення.
Внаслідок порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху: водій автомобіля «Чері Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_21 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №180/2017 від 30.08.2017 отримав такі тілесні ушкодження: садна на гомілках, рвано-забійна рана в ділянці правої п`ятки, множинні прямі двосторонні переломи ребер, забій легень, забій нирок, розрив брижі та стінки сигмоподібної кишки (гемоперитонеум - 1800 мл крові в черевній порожнині). Вказані ушкодження могли утворитися 19 серпня 2017 року від контакту з виступаючими частинами салону автомобіля, який рухався при його зіткненні з перешкодою. Садна та рана відносяться до легких тілесних ушкоджень, переломи ребер без ушкодження легеневої плеври до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, розрив брижі та стінки сигмоподібної кишки з гострою внутрішньою крововтратою - до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_21 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок політравми з переважним ураженням органів черевної порожнини, яка знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП; пасажир автомобіля «Чері Амулет» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №24/18 від 13.02.2018 отримала закритий перелом тіла правої ключиці в середній третині зі зміщенням відламків, перелом ліктьового паростка правої ліктьової кістки, перелом основи 1-5 плюсневих кісточок лівої ступні зі зміщенням відламків, синці на тулубі і кінцівках. Вказані ушкодження виникли від, дії тупих предметів, можливо, при ударі об виступаючі частини салону легкового автомобіля, по давності спричинення відповідають 19 серпня 2017 року і в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; пасажир автомобіля «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №1379 від 06.09.2017 отримав поєднану краніо-торако- абдомінально-хребетно-спинномозкову травма, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, перелому тіла Д12 хребця, остистого відростка ДІІ, забій-здавлення спинного мозку важкого ступеню Frankel А із порушенням функції тазових органів та паралічем обох нижніх кінцівок; закриту травму грудної клітки у вигляді забою серця, забою правої легені, перелом XII ребра зліва, що супроводжувалося накопиченням повітря в лівій плевральній порожнині; закриту травму живота із розривом селезінки. За період перебування у медичних закладах було проведено оперативні втручання: видалення селезінки, дренування черевної порожнини, лівої плевральної порожнини, видалення епідуральної гематоми, проведено пластику твердої мозкової оболонки. Лікарями також відмічено наявність ран на волосяній частині голови, на правій ступні, на правій сідниці, синці на голові. На момент проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено ще: плями на шкірі, які є слідами загоєних саден на обох руках. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо від виступаючих частин автомобіля та від гострого предмета, можливо від уламка розбитого скла, могли утворитися 19 серпня 2017 року під час дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.
На вирок суду прокурор ОСОБА_7 та цивільний позивач ОСОБА_13 подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор зазначає, що суд, незважаючи на те, що ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, свою вину у вчиненому визнала частково, шкоду потерпілим не відшкодувала та потерпілі просили призначити покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, призначив ОСОБА_5 із застосуванням вимог ст. 75 КК України. Вважає, що такі обставини, як щире каяття, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, здійснення догляду за інвалідом І групи, позитивну характеристику за місцем проживання, слід враховувати як пом`якшуючі обставини при призначенні ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, та такі безпідставно визнані судом підставами для застосування ст. 75 КК України.

Цивільний позивач ОСОБА_13 у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок та виключити зобов`язання щодо нього, ОСОБА_13 , після стягнення з ОСОБА_5 , ПрАТ СК «Провідна» грошового відшкодування, передати у власність ОСОБА_22 та ПрАТ СК «Провідна» транспортний засіб «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_13 зазначає, що враховуючи значні розміри задоволених судом цивільних позовів, а також те, що ОСОБА_5 не працює, доглядає за особами з інвалідністю, отримує допомогу по догляду, ОСОБА_5 не спроможна відшкодувати таку суму збитків. За рішенням суду, він зобов`язаний зберігати автомобіль марки «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до повного відшкодування йому матеріальної шкоди. При цьому, за кожен день зберігання автомобіля він сплачує кошти. Крім того, ОСОБА_13 вважає, що відповідальною за спричинену шкоду є лише ОСОБА_23 , а не ПрАТ СК «Провідна».

Обвинувачена ОСОБА_5 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора. Вважає вирок суду щодо неї обґрунтованим та просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу цивільного позивача ОСОБА_13 , цивільного позивача ОСОБА_13 та його представника адвоката ОСОБА_14 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_13 , щодо апеляційної скарги прокурора поклалися на розсуд суду, обвинувачену ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти доводів апеляційних скарг прокурора та цивільного позивача ОСОБА_13 , представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 , який підтримав апеляційні скарги прокурора та цивільного позивача, представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 , який поклався на розсуд суд, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та цивільного позивача ОСОБА_13 задоволенню не підлягають з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а також про правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 286 КК України прокурором ОСОБА_7 та цивільним позивачем ОСОБА_13 в апеляційних скаргах не оспорюються.
Щодо покарання, з яким прокурор не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам його вчинення, обране з врахуванням особи обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на нарко чи психоневрологічному обліку не перебуває, щиро розкаюється у вчиненому та шкодує, що такий випадок трапився, має на утриманні інваліда першої групи, а також здійснює догляд за матір`ю та братом, які є інвалідами другої та третьої групи, відповідно; відсутності обставин, які обтяжують покарання.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом при призначенні покарання тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченої колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.
Усі дані про особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого злочину були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.
Підстав вважати, що призначене обвинуваченій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки через м`якість не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, немає.
На думку колегії суддів, підстави для призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання відсутні. При цьому слід зазначити, що прокурор фактично просить призначити строк покарання, який є меншим від покарання, призначеного судом першої інстанції.
За змістом ст.75 КК України обвинувачений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Звільнивши обвинувачену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановивши іспитовий строк два роки, суд першої інстанції врахував і вказав у мотивувальній частині вироку на всі зазначені в ст. 75 КК України обставини.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 без відбування покарання і звільнення її від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину; обставини кримінального провадження; особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, її посткримінальну поведінку, яка щиро покаялася, висловлює глибокий жаль з приводу вчиненого та осуд, а також те що вона доглядає за дядьком - інвалідом першої групи загальних захворювань ОСОБА_24 , 1968 року народження, за що отримує допомогу по догляду першої групи, а також матір`ю ОСОБА_25 , 1957 року народження - інвалідом другої групи загальних захворювань та братом ОСОБА_26 1982 року народження інвалідом третьої групи, усвідомлює протиправність свого злочинного діяння, наслідком якого стала загибель людини та отримання тілесних ушкоджень потерпілими.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченій ОСОБА_5 як основне, так і додаткове покарання є необхідним для її виправлення та попередження нових злочинів і підстав для ухвалення нового вироку в частині призначення покарання обвинуваченій не вбачає.
За таких обставин, на думку колегії суддів, ізоляція ОСОБА_5 від суспільства та поміщення її до установи відбування покарання для відбування покарання у виді позбавлення волі, хоча й на менший строк не є в даному випадку виправданим заходом примусу щодо обвинуваченої.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для висновку про неправильне застосування кримінального закону (ст. 75 КК України) та про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Також, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги цивільного позивача ОСОБА_13 .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 27 квітня 2018 року цивільний позивач ОСОБА_13 подав цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_5 та ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення на його користь з ОСОБА_5 208 271,43 грн відшкодування матеріальної (майнової) шкоди та з ПрАТ «СК «Провідна 100 000 грн відшкодування матеріальної (майнової) шкоди.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 77 від 13 березня 2017 року ринкова вартість автомобіля «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на дату ДТП становила 302 285, 43 грн.

Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
З врахуванням вартості автомобіля, а також витрат на послуги спеціаліста автотоварознавця 1000 грн, послуги евакуатора 2000 грн., вартість зберігання автомобіля на стоянці 2986 грн, загальна сума, що підлягає відшкодуванню становить 308 271, 43 грн.

Суд першої інстанції цивільний позов ОСОБА_13 задовольнив частково: з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 стягнуто 208 271 грн 43 коп. відшкодування матеріальної (майнової) шкоди; з ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" на користь цивільного позивача ОСОБА_13 стягнуто 99 500 грн відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, тобто за виключення франшизи за договором страхування.
Згідно з абз.3 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зобов`язав ОСОБА_13 після стягнення з ОСОБА_5 та ПрАТ «АК «Провідна» грошового відшкодування, передати транспортний засіб «Фіат Добло», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у власність ОСОБА_5 та ПрАТ «АК «Провідна».

Щодо інших покликань цивільного позивача ОСОБА_13 , а саме: як довго йому зберігати пошкоджений автомобіль, як ОСОБА_5 та ПрАТ «АК «Провідна» будуть ділити пошкоджений автомобіль, слід зазначити, що законодавець надає можливість сторонам кримінального провадження вирішити ці питання у порядку виконання вироку, зокрема відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Істотних порушень вимог КПК України, які перешкоджали суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження в тому числі в частині вирішення цивільних позовів, та ухвалити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено.

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та цивільного позивача ОСОБА_13 не містять правових підстав для зміни чи скасування вироку, а тому такі задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та цивільного позивача ОСОБА_13 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4