ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3082/20 Справа № 174/453/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000398 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась в м.Білозерське Донецької області, заміжньої, має на утриманні двох малолітніх доньок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , освіта професійно-технічна, не працює, мешкає по АДРЕСА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , не судимої в силу ст. 89 КК України, -

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених положеннями ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України було повернуто прокурору. Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції виходив із того, що інкриміновані ОСОБА_10 кримінальні правопорушення є злочином, передбаченим ч. 2 ст. 186 КК України та кримінальним проступком, передбаченим ч. 1 ст. 190 КК України, а тому підлягають відокремленню один від одного в різні матеріали кримінального провадження.
Так, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, обвинуваченій підозру було оголошено 19 травня 2020 року, після чого до 15 липня 2020 року слідчі дії по кримінальному провадженню не проводилися. Оскільки даних щодо прийняття слідчим рішення про виділення в окреме провадження матеріалів щодо кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, вказаний реєстр не містить, і таке рішення чи рішення про доручення слідчому здійснити подальше досудове розслідування даної категорії кримінальних правопорушень, слідчим або прокурором не приймалося, то суд першої інстанції дійшов висновку про те, що досудове слідство кримінального провадження по ч. 1 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_11 здійснено та закінчено особою, яка не мала відповідних повноважень, оскільки за змістом ст. ст. 38-40-1, 215, 216 КПК України, слідчі підрозділи та підрозділи дізнання мають різну підслідність і не можуть підмінювати один одного.
Разом з тим, суд зазначає, що в обвинувальному акті, при викладенні обставин шахрайства по епізоду з потерпілою ОСОБА_12 зазначено, що обвинувачена повідомила останній про те, що «…вона начебто являється працівником поліції», однак цим її діям не надано юридичну оцінку, що підлягає уточненню.
Також, на думку суду першої інстанції, обвинувачення по епізоду відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 викладено не зрозуміло, оскільки дії обвинуваченої по заволодінню майном потерпілого ОСОБА_13 описані слідчим не логічно, без дотримання будь-якої послідовності їх вчинення що призводить до порушення права обвинуваченої на захист.
Крім того, в обвинувальному акті підлягає уточненню прізвище обвинуваченої, оскільки згідно наданих нею в суді документів, її прізвище на даний час є ОСОБА_14 , прізвище ОСОБА_15 обвинуваченій присвоєно після реєстрації шлюбу, однак зміна документів, які посвідчують її особу, нею не здійснена.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що обвинувальний акт містить в собі всі необхідні дані у відповідності до ст. 291 КПК України, роз`єднання кримінального правопорушення та кримінального проступку в окремі кримінальні провадження буде порушувати вимоги ст. 217 КПК України, зокрема, впливати на повноту судового розгляду, а щодо висновків суду про неконкретний виклад обставин та неконкретне формулювання обвинувачення, то на думку прокурора, суд дійшовши таких висновків вийшов за межі своїх повноважень та за межі питань, які підлягають розгляду на стадії підготовчого судового засідання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту - скасуванню із призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту, отже із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, у своєму рішенні послався на те, що досудове розслідування по епізоду з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України здійснено та закінчено особою, яка не мала відповідних повноважень, оскільки за змістом ст. ст. 38-40-1, 215, 216 КПК України, слідчі підрозділи та підрозділи дізнання мають різну підслідність і не можуть підмінювати один одного.
Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, у вказаному кримінальному провадженні № 0000398, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2019 року з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України постановою прокурора від 19 травня 2020 року об`єднано кримінальні провадження №№ 0000398 від 04 грудня 2019 року та 0000153 від 13 квітня 2020 року під єдиним номером 0000398 щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень. Того ж дня, тобто 19 травня 2020 року слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Відповідно до п.п. 3 п. 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2617 у кримінальних провадженнях за сукупністю злочинів, один або декілька з яких визначені як кримінальні проступки, в яких до набрання чинності цим Законом особам повідомлено про підозру, але не прийнято процесуальне рішення, передбачене частиною другою статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий за погодженням із прокурором виділяє в окреме провадження матеріали щодо кримінального проступку, якщо це можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду та здійснює дізнання в порядку, встановленому главою 25 Кримінального процесуального кодексу України. Кримінальне провадження щодо злочину продовжує здійснюватися в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку виділення матеріалів з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України в окреме провадження не можливо без шкоди для подальшого досудового розслідування та судового розгляду, адже утворює повторність у епізоді злочинного діяння за ст. 186 КК України, тому слід кваліфікувати дії особи за ч. 2 ст. 186 КК України у другому епізоді злочинного діяння з кваліфікуючою ознакою повторність, що у свою чергу впливає на тяжкість кримінального правопорушення - злочину та ступінь відповідальності за санкцією відповідної частини статті 186 КК України.
Також, колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо того, що в обвинувальному акті слідчим та прокурором при викладенні обставин шахрайства по епізоду з потерпілою ОСОБА_16 зазначено, що обвинувачена повідомила останній про те, що «...вона начебто являється працівником поліції», однак цим її діям не надано юридичну оцінку, що підлягає уточненню, оскільки суд на стадії підготовчого судового засідання, яка не передбачає розгляду кримінального провадження по суті та дослідження доказів, у порушення вимог КПК України, а саме, положень ст. 314 КПК України вдався до оцінки доказів, у тому числі з точки зору достатності та відповідності, фактично висловив думку щодо матеріалів кримінального провадження, котрі суду не надавалися.
Так, в силу ст. ст. 338, 339, 340 КПК України прокурор уповноважений змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись підтримувати державне обвинувачення. Якщо встановивши наявність фактичних обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, прокурор не вчинить вказані процесуальні дії, то суд, здійснивши судовий розгляд, повинен в нарадчій кімнаті дати відповідну юридичну оцінку дослідженим доказам і вирішити питання, передбачені кримінальним процесуальним законом.
Однак, до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідження всіх доказів кримінального провадження, що не передбачено на стадії підготовчого судового засідання, тому висновки суду щодо наявності або відсутності певних кваліфікаційних ознак інкримінованого злочину чи достатності фактичних обставин для складу злочину на даному етапі є передчасними. Ті процесуальні дії та процесуальні рішення, які необхідно вчинити і прийняти під час підготовчого судового засідання, здійснюються лише з метою підготовки кримінального провадження до здійснення судового розгляду.
З огляду на вищевказане та відповідно до вимог ст. 291 КПК України у обвинувальному акті визначено встановлені фактичні обставини та правову кваліфікацію відповідних правопорушень з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність, як того вимагає зазначена норма Кримінального процесуального кодексу України, а саме те, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину з посиланням на конкретні фактичні обставини скоєння кожного епізоду її злочинної діяльності.
Поміж іншого, суд першої інстанції в своїй ухвалі, як порушення норм ч. 2 ст. 291 КПК України вказав на те, що в обвинувальному акті слідчим та прокурором не дотримано вимог закону, щодо анкетних відомостей обвинуваченої, а саме прізвища обвинуваченої, оскільки згідно наданих нею в суді документів, її прізвище на даний час є ОСОБА_14 , прізвище ОСОБА_15 обвинуваченій присвоєно після реєстрації шлюбу, однак зміна документів, які посвідчують її особу, нею не здійснена.
З такими висновками суду, колегія суддів, також, не погоджується, оскільки вимоги ст. 291 КПК України як слідчим під час складання обвинувального акту так і прокурором під час погодження дотримані в повній мірі. Зокрема, обвинувачена документована паспортом громадянина України ГО-картка 05 вересня 2018 року з анкетними даними прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_11 . Згідно свідоцтва про шлюб від 11 грудня 2019 року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_17 , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_15 . Об`єктивними перепонами для зміни прізвища у паспорті з ОСОБА_14 на ОСОБА_15 у обвинуваченої є та обставина, що остання зареєстрована в м. Білозерське Добропільського району Донецької області і повинна надати органу ДМС довідку про реєстрацію місця проживання особи за формою згідно додатку № 13 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 №207.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, про те, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000398 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстав, передбачених вимогами ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору в суду першої інстанції не було.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 291, 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Вільногірського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4