Справа № 128/2876/20
УХВАЛА
Іменем України

07 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 29.04.1996 Балтським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 11.11.1998 згідно закону України «Про амністію» від 24.07.1998 згідно постанови Ширяєвського районного суду від 11.11.1998 на невідбутий строк 10 місяців 8 днів.
2) 17.02.2000 Балтським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 26.07.2001 умовно-достроково згідно ухвали Центрального районного суду м. Одеса на невідбутий строк 6 місяців 20 днів.
3) 12.10.2004 Балтським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 289, ст. 395, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. 17.05.2007 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси застосовано ст. 82 КК України обмеження волі на строк 2 роки 3 місяці 2 дні. Звільнився 29.07.2008 умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 27 днів.
4) 18.06.2010 Чечельницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.03.2013 застосовано ст. 82 КК України обмеження волі на строк 1 рік 5 місяців. Звільнився 07.03.2014 умовно-достроково згідно рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27.02.2014 на невідбутий строк 6 місяців 1 день.
5) 25.10.2017 Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно положень ст. 82 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, в якій він просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки на даний час він відбув 1/2 строку покарання, в установі характеризується позитивно, дотримується установлених правил поведінки та розпорядку дня, працевлаштований в їдальні, має заохочення, вину в скоєному визнав.

На виконання вимоги суду, зазначеної в ухвалі суду про призначення судового розгляду заяви, установою відбування покарання ДУ «Стрижавська ВК (№81)» було надано особову справу засудженого ОСОБА_6 , довідку характеристику на засудженого та довідку щодо стягнень та заохочень.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Пояснив, що просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі. Він був офіційно працевлаштований в установі до березня 2020 року та на даний час офіційно не працевлаштований, добровільно виконує роботи із роздачі їжі хворим лікарні, що розташована на території установи. Після звільнення заяв про офіційне працевлаштування не подавав, оскільки йому подобається та робота, яку він виконує на даний час. Коли був працевлаштований, з його доходу вираховувалася певна частина на погашення боргу за наявним виконавчим листом. Він дійсно визнав вину за вироком суду, але вважає, що злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не вчиняв, а лише вживав наркотичні засоби самостійно, пояснити чому після неодноразового відбуття покарання за вчинені злочини, пом`якшення невідбутої частини покарання та умовно-дострокового звільнення від відбування покарання він знову вкотре вчиняв злочини не може. На даний час він відбув половину призначеного йому покарання, має 7 заохочень, а тому вважає, що заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтримала заяву та просила її задовольнити, оскільки засуджений відбув половину призначеного йому покарання, має 7 заохочень, а застосоване до нього дисциплінарне стягнення погашено, вважає, що своєю поведінкою засуджений довів, що став на шлях виправлення.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні при розгляді даного клопотання підтримав надану установою характеристику на засудженого, згідно якої висловлено позицію, що засуджений не досяг ступеня виправлення відповідно до полодень ст. 82 КК України, а тому просив в задоволенні заяви відмовити.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні заяви відмовити, враховуючи, що засуджений не працевлаштований, має непогашений борг за виконавчим листом, крім цього раніше до нього неодноразово застосовулося як пом`якшення невідбутої частини покарання, так і умовно-дострокове звільнення, однак ОСОБА_6 знову вчиняв злочини.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію захисника, прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_6 , суд приходить до наступного висновку.
На даний час ОСОБА_6 є засудженим вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 25.10.2017 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Початок строку засудженому ОСОБА_6 рахується з 29.08.2017, кінець строку 29.08.2023.

З характеристики засудженого ОСОБА_6 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_6 в ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» прибув 11.12.2017 з ДУ«УВП №1» м. Вінниця, де за час утримання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувались.

В ДУ «Стрижавська ВК (№81)» за час відбування покарання ОСОБА_6 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності та 7 разів заохочувався у встановленому законом порядку, та згідно позиції установи покарань, це не свідчить про сталість його виправлення, оскільки він не проявляв активність в суспільно-корисній праці, виконував доручені йому завдання тільки під наглядом адміністрації установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але не завжди робить належні висновки для себе позитивної спрямованості, намагається залишатися при своїх життєвих переконаннях. По відношенню до представників адміністрації установи поводить себе стримано з метою поблажливого ставлення до себе, виконує їх законні вимоги під контролем. В своїх думках та діях не має чіткої послідовності та стабільності у прийнятті рішення, через короткий проміжок часу змінює їх. Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.Залучений до участі в програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», проте не бере активної участі в її реалізації. В середовищі засуджених добре вживається, має вузьке коло спілкування із засудженими, до лідерства не прагне. Згідно особової справи з рідних у засудженого значиться тітка, проте посилок та передач від неї засуджений не отримував, побачення не надавалися. В установі наявний виконавчий лист на суму 4 158, 56 грн, та на даний час погашення боргу за виконавчим листом не здійснюється. За характером потайний. Вину в скоєному злочині згідно вироку суду визнав.

02.09.2020 комісією установи було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.

03.09.2020 комісією установи було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України на підставі особистої заяви засудженого.

Застосуванню ст. 81 КК України за формальними ознаками підлягає по відбуттю 2/3 частини строку покарання 29.08.2021.

На профілактичному обліку не перебуває.

З позиції установи відбування покарань, викладеної в характеристиці засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що з урахуванням, того, що адміністративною комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_8 в застосуванні ст. 82 КК України на підставі його особистої заяви, та оскільки засуджений не працевлаштований, в своїх діях не має чіткої послідовності та стабільності, постійно змінює свої рішення, раніше чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та злочини у сфері обігу наркотичних засобів, і психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, до нього два рази застосовувалася ст. 82 КК України, 1 раз він звільнявся згідно Закону України «Про амністію» та тричі звільнявся умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, що може вказувати на можливість повторного вчинення ним злочину, до закінчення строку покарання залишився великий термін, має непогашену заборгованість за виконавчими документами та не здійснює їх відшкодування та те, що засуджений ОСОБА_6 не досяг ступеня виправлення відповідно ст.82 КК України, тому адміністрація установи вважає не доцільно застосовувати ст. 82 КК України до засудженого ОСОБА_6 .

Згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, за час відбування покарання до ОСОБА_6 застосовувалося 1 дисциплінарне стягнення, а саме 7 діб ДІЗО, також він має 7 заохочень, застосовані у вигляді подяки.

Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 3 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово був засуджений, в тому числі за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, звільнявся по амністії, двічі до нього було застосовано ст. 82 КК України та тричі звільнявся умовно-достроково, та належних висновків не зробив та знову вчинив умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого. При цьому, відбування покарання у виді обмеження волі, передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.

Тому суд вважає, що сам факт належної поведінки протягом відбування покарання не є безумовною передумовою заміни покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання.Застосування дисциплінарного стягнення до засудженого свідчить про нестабільність його поведінки.

Враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_6 , тяжкість вчиненого ним злочину, його поведінку під час відбування покарання, ставлення до праці, а саме те, що він працює не стабільно та на даний час не працевлаштований в установі за відсутності об`єктивних перешкод для працевлаштування, не проявляє ініціативи в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не має критики до вчиненого, а визнання вини у злочинах, згідно з`ясованих в судовому засіданні обставин, не свідчить про його каяття щодо вчиненого, крім цього, не зважаючи на неодноразове застосування до засудженого ст.ст. 82, 81 КК України, засуджений продовжував вчиняти злочини, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_6 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах обмеження волі. Таким чином, суд вважає передчасним вирішення питання про заміну невідбутої засудженим частини покарання більш м`яким покаранням. Виходячи з вищевикладеного, у задоволені заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: