Справа №463/4432/19
Провадження №1-кс/463/722/21
У Х В А Л А

28 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Колиндяни Тернопільської області, громадянину України, з вищою освітою, одруженому, проживаючому за адресою АДРЕСА_1 , працюючого: ДП «Чортківське лісове господарство», головний лісничий, раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час з 20:00 год. по 06:00 год. строком на два місяці та з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:
- не залишати місця фактичного проживання та реєстрації за адресою: с. Колиндяни, Чортківський район, Тернопільська область, або з іншого місця, де він буде проживати попередньо інформувавши орган досудового розслідування, цілодобового без дозволу слідчого впродовж строку дії запобіжного заходу;
- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- утримуватися від спілкування із працівниками ДП «Чортківське лісове господарство»;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження № 0000085 від 06.02.2019. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.
Згідно даних слідства, 28 липня 2017 року ОСОБА_5 в порушення вимог п.8.5 Статуту ДП «Чортківське лісове господарство» та посадової інструкції затвердженої директором ДП «Чортківське лісове господарство» №116-к від 08.07.2011, перебуваючи на посаді головного лісничого ДП «Чортківське лісове господарство», будучи не уповноваженим виконувати обов`язки керівника підприємства, у приміщенні ДП «Чортківське лісове господарство», що знаходиться за адресою Тернопільська область, м. Чортків, вул. Шевченка, 42, здійснюючи безпосереднє керівництво лише виробничою діяльністю лісництв та всіх лісогосподарських робіт у підприємстві, усвідомлюючи необхідність суворо дотримуватися вимог Конституції України, Лісового кодексу України, Земельного кодексу України, Законів України «Про природно-заповідний фонд України», «Про охорону навколишнього природного середовища» та норм чинного законодавства, відсутність права підписання документів на правах керівника підприємства, перевищуючи службові повноваження, в порушення вимог статті 26, 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд», ст.100 Лісового кодексу України, наказу міністерства екології та природніх ресурсів України №388 від 02.08.2012 «Про затвердження Положення про ботанічний заказник загальнодержавного значення «Яблунівський», охоронного зобов`язання щодо Заказника №04-40 від 05 жовтня 2012 року №388, п.п. 1.1-1.4, 2.6 Інструкції про застосування порядку установлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 24.01.2008 №27 без направлення проекту лімітів з метою дотримання режиму території в Міністерство захисту довкілля та природніх ресурсів України та отримання його затвердження, при відсутності дозволу та ліміту на спеціальне використання природніх ресурсів у межах території та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, видав лісорубний квиток серія ТЕ ЛРК № 000709 (№ 97) від 28.07.2017 скріпивши його своїм підписом на звороті, чим надав дозвіл на проведення рубки формування і оздоровлення лісів вибіркову санітарну рубку на території Копичинського лісництва ДП «Чортківське лісове господарство» у кварталі 47 виділ 5 на площі 11,0 га без врахування категорії режимної території зі спеціальним природоохоронним статусом ботанічний заказник загальнодержавного значення «Яблунівський», умисно вчинивши дії, які явно виходять за межі наданих йому повноважень.
В подальшому, на підставі зазначеного лісорубного квитка, на вказаній території працівниками ДП «Чортківське лісове господарство» проведено рубку та заготовлено 222-х сироростучих та сухостійних дерев різних дерев, внаслідок чого порушено вимоги законодавства про природно-заповідний фонд та державі завдано збитків в сумі 884353,50 грн. (вісімсот вісімдесят чотири тисячі триста п`ятдесят три гривні п`ятдесят копійок), що більше як у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто спричинено тяжкі наслідки державі у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів.
Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання в виключно у виді позбавлення волі, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з огляду на тяжкість покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, в силу займаної посади та використовуючи свій авторитет підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Також підозрюваний може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні. З огляду на зазначене, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисник проти клопотання заперечив, вважаючи підозру необґрунтованою, оскільки з питання видачі лісорубного квитка та наявності шкоди триває господарсько-правовий спір. Крім того, з моменту внесення відомостей до ЄРДР і по даний час підозрюваний не допустив жодного процесуального порушення та завжди з`являвся на виклик до слідчого. Крім того, підозрюваний позитивно характеризується, одружений, має постійне місце проживання, утримує двох дітей, тобто має місці соціальні зв`язки. Також має незадовільний сан здоров`я та періодично повинен відвідувати лікаря. Тому просить обрати менш суворий запобіжний захід.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні в повному обсязі підтримав пояснення свого захисника.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 06.02.2019 внесені дані з приводу вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 365 КК України. В силу вимог ст. 12 КК України вказаний злочин є тяжким.
Про підозру у вчинені цього злочину ОСОБА_5 повідомлено 25.01.2021.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Наявність обґрунтованою підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
В цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
протоколами допиту в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;
охоронним зобов`язанням ДП «Чортківське лісове господарство»;
картсхемою ботанічного заказника загальнодержавного значення «Яблунівський»;
висновком експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи № 1525/20-22 від 22.12.2020, яким встановлено, що вибіркова санітарна рубка, проведена в межах території ботанічного заказника загальнодержавного значення «Яблунівський», така рубка не відповідає вимогам чинного законодавства, а розмірі шкоди від цієї рубки становить 884 35,50 грн.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Що ж стосується аргументів сторони захисту про існування господарсько-правового спору з питань наявності шкоди, слідчий суддя їх відкидає, оскільки питання про встановлення розміру шкоди повинне встановлюватись саме в межах кримінального провадження, а не бути залежним від вирішення господарсько-правового спору.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Далі, слідча суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому, слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.

Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Як уже зазначалось вище, поза розумним сумнівом обґрунтованість підозри ОСОБА_5 стосується тяжкого злочину.

Відповідно до даних електронної декларації підозрюваного, його дохід за 2019 рік становить 218 111 грн. Також, у власності підозрюваного є дві земельні ділянки загальною площею понад 11 000 кв.м., будинок площею понад 150 кв.м. та автомобіль ВАЗ 2006 року випуску. Отже, підозрюваний матеріально забезпечений, а відтак, має можливість переховуватись від слідства та суду, чим доводиться існування відповідного ризику.

Разом з тим, слід врахувати особу підозрюваного, який одружений, має дитину, з вищою освітою, раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце роботи.

Крім того, не може залишитись поза увагою той факт, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває з 06.02.2019 і сторона обвинувачення так і не надала доказів, які б свідчили про намір підозрюваного ухилитись від слідства та суду.

Зрештою, загальновідомим є факт існування карантинних обмежень, в тому числі в частині закриття транспортних сполучень, що створює реальні перешкоди у перетині державного кордону.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду є мінімальним.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу займаної підозрюваним посади та в силу його авторитету і здобутих зв`язків по службі.

Разом з тим, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, де основна доказова база не може ґрунтуватись виключно на поясненнях свідків.

Так само як і в попередньому випадку слід врахувати терміни, які минули з моменту внесення відомостей до ЄРДР і відсутність будь-яких доказів про здійснення підозрюваним впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Відтак, ризик впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження хоч і існує, проте він теж мінімальний.

Щодо можливості підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий у своєму клопотанні взагалі не наводить обставин, які б обґрунтовували існування вказаного ризику і так само, не зазначає про дії, які може вчинити підозрюваний з метою зашкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Цього достатньо для висновку, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином стороною обвинувачення не доведений.

Незважаючи на те, що останній ризик залишився недоведеним, у підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Далі, слідча суддя оцінить можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання згаданому вище ризику.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Відповідно до частин першої та другої статті 182 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За своєю природою такий запобіжний захід як домашній арешт носить ізоляційний характер і по відношенню до нього більш м`якими запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука та застава.
В межах даного кримінального провадження слідчий суддя враховує інформацію про стан здоров`я підозрюваного, який не має тяжких патологічних захворювань, той факт, що він має постійне місце проживання, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, про що слідчий суддя детально описав вище, а також інші обставини, визначені у ст. 178 КПК України.
Разом з тим, як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування двох ризиків, один з яких пов`язаний з службовою діяльністю ОСОБА_5 . Відповідно, в силу набутих зв`язків по службі ОСОБА_5 має реальну можливість вплинути на свідків та потерпілих чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню і тому запобіжні заходи, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження також доведено ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, а тому на думку слідчого судді такий запобіжний захід як особиста порука та особисте зобов`язання не зможе повною мірою запобігти вказаному ризику, при тому що одночасно із такими запобіжними заходами актуальними стають попередні два ризики.
Відтак слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
При цьому, з огляду на обставини кримінального провадження та враховуючи особу підозрюваного та його практично ідеальну процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає можливим застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, однак не з 20:00 год. по 06:00 год., а з 22:00 год. по 06:00 год. що буде достатнім для вирішення підозрюваним повсякденних справ та не завдасть шкоди інтересам кримінального провадження.

У зв`язку з застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою далі слідчий суддя вирішить питання про покладення на нього відповідних обов`язків.

Так, згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Водночас, з метою уникнення будь-якого подвійного тлумачення вказаних обов`язків їх формулювання слід уточнити.
Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Керуючись вимогами статей 176-178, 182, 194, 395 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: Тернопільська обл., Чортківський район, с. Колиндяни, заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 22:00 год. до 06:00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не залишати місця фактичного проживання та реєстрації за адресою с. Колиндяни, Чортківський район, Тернопільська область без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;
- утримуватися від спілкування із працівниками ДП «Чортківське лісове господарство», які є свідками у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Строк дії ухвали закінчується 25.03.2021 року.

Ухвалу передати в Чортківський ВП ГУНП у Тернопільській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 02.02.2021 о 13:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1