Справа № 297/357/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/574/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2019 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави продовжено до набрання вироком законної сили. Заставу, що не була звернена в дохід держави, повернуто заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Цивільний позов Головного управління Національної поліції в Закарпатській області задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 в користь Головного управління Національної поліції в Закарпатській області матеріальну шкоду в розмірі 194 810 (сто дев`яносто чотири тисячі вісімсот десять) гривень 40 копійок.

Згідно з вироком, 09 квітня 2018 року близько 15 год. 16 хв. старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи старшим інспектором відділу організації діяльності груп реагування управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області, керуючи технічно справним службовим автомобілем ГУНП в Закарпатській області марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », на початку с. Гать, Берегівського району, Закарпатської області, рухаючись зі швидкістю близько 100 км/год. в межах населеного пункту правою смугою проїзної частини дороги по вул. Головній, зі сторони м.Мукачево у напрямку м. Берегове, при проїзді заокруглення головної дороги ліворуч, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.4 та 12.1 Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя за напрямком руху, після чого виїхав на зустрічну смугу та, втратив контроль над автомобілем, зіткнувся з деревом, що росло за межами правого узбіччя (в напрямку м. Берегове), внаслідок чого автомобіль відкинуло у меліоративний канал з водою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири службового автомобіля ГУНП в Закарпатській марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », працівники УПД ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження, а ОСОБА_10 отримав легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та завдано майнової шкоди ГУ НП в Закарпатській області у вигляді пошкодження службового автомобіля у розмірі 194 810,40 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 20 грудня 2019 року відповідно до п.5 ч.1 ст.407 КПК України згідно з нормами ст.46 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, закривши провадження у справі. Цивільний позов ГУ НП у Закарпатській області, який не доведено належними і допустимими доказами, залишити без задоволення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник обвинуваченого покликається на те, що наявність цивільного позову ГУНП у Закарпатській області не могло стати перешкодою щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, за наявності примирення останнього з потерпілою ОСОБА_9 .

Як зазначає апелянт, зі змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_7 інкриміновано склад злочину, де об`єктом правопорушення є виключно порушення правил безпеки дорожнього руху, а об`єктивною стороною є спричинення потерпілій особі середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження. Ураховуючи законодавчу норму того, що суд розглядає справу тільки в межах пред`явленого обвинувачення, протиправними діями ОСОБА_7 шкоду, яка визначена диспозицією інкримінованої йому кримінальної норми, було заподіяно виключно потерпілій ОСОБА_9 , яка і є єдиним суб`єктом із статусом потерпілої особи.

На його переконання, зміст ст.46 КК України не містить будь-яких обмежень чи правових перешкод у її застосуванні, навіть за наявності позову у справі ГУ НП у Закарпатській області.

Окрім цього, на думку адвоката, у змісті вироку незаконно констатовано факт того, що ОСОБА_7 на час настання ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, що доказово спростовується висновком СМЕ від 18 квітня 2018 року №693, який ніяким чином не прийнятий до відома суду.

Також апелянт звертає увагу й на те, що експертом не було вжито жодних заходів щодо встановлення об`єктивного розміру матеріального збитку з урахуванням розміру ціни придатних (не пошкоджених) до використання елементів автомобіля, а також з вартості встановленого матеріального збитку 194810,8 грн. не вираховано в бік зменшення 70% розміру експлуатаційного зносу транспортного засобу, який перебував у використанні з 2008 року.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, думку потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке полягає у порушенні ним вимог п.п. 10.1, 12.4 та 12.1 Правил дорожнього руху, що перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою,відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на сукупності зібраних та перевірених судом доказів, яким надана належна правова оцінка.

Цей висновок підтверджується як показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, однак не заперечував, зокрема, що 09 квітня 2018 року керував автомобілем «Skoda Octavia», д.р.н. « НОМЕР_1 », та на повороті в с. Гать Берегівського району внаслідок заносу вказаний транспортний засіб винесло на смугу зустрічного руху, в результаті чого автомобіль вилетів в кювет по ходу руху автомобіля, а потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження.
Такі показання обвинуваченого узгоджуються із показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та даними відеофайлів з камер відеоспостереження, облаштованих на приватному будинку, який розташований в АДРЕСА_2 , й з нагрудних камер працівників поліції (том 1 а.к.п. 87, 207, 220), протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.04.2018 року та схеми місця ДТП (том 1 а.к.п. 88-97), протоколу огляду від 25.05.2018 року з фототаблицями до нього (том 1 а.к.п.102-112), слідчого експерименту від 25.05.2018 року з фототаблицями до нього (том 1 а.к.п.117-123), протоколу додаткового огляду місця події від 25.05.2018 року з фототаблицями до нього (том 1 а.к.п. 124-131), висновку експерта № 10 від 24.04.2018 року (том 1 а.к.п. 138-149), висновку експерта № 7 від 24.04.2018 року (том 1 а.с. 150-156), наказу ГУ НП в Закарпатській області від 26.09.2017 року «Про закріплення службового автотранспорту ГУНП в Закарпатській області» № 1628, наказу МВС ГУНП України № 1294/1304 від 15.12.2016 року, дорожніх листів та акта закріплення (передачі) транспортного засобу марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », якими підтверджується факт права користування вказаним автомобілем обвинуваченим ОСОБА_7 (том 1 а.к.п. 225-228, 243-257), даними копії журналу перевірки транспортних засобів перед виїздом на маршрут відділення забезпечення автотранспортом в Закарпатській області та графіку технічного обслуговування транспортних засобів за квітень 2018 року, якими встановлено, що 03.04.2018 року було здійснено перевірку технічного стану автомобіля марки «Skoda Octavia», д. р. н. знак на синьому фоні « НОМЕР_1 » (том 1 а.к.п. 234-242, 258-260).
Вина ОСОБА_7 також підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження №9783 від 05.06.2018 року з фото таблицями, яким встановлено, що на момент огляду і експертного дослідження система рульового керування, гальмівна система автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », знаходились в працездатному стані і могли виконувати функції, передбачені конструкцією, а ходова частина автомобіля знаходилась в непрацездатному стані та не могла виконувати функції, передбачені конструкцією (том 1 а.к.п. 186-194).
Відповідно до висновку експерта № 9983 судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження від 18.01.2019 року встановлено, що в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », ОСОБА_7 повинен був діяти згідно вимог пунктів 10.1, 12.4, 12.1 ПДР з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є п. 1.10 ПДР. На даному заокругленні дороги водій вищевказаного автомобіля ОСОБА_7 на сухому асфальтному покритті для уникнення заносу повинен був рухатися зі швидкістю не більше 71…76 км/год.. Виходячи з матеріалів кримінального провадження, швидкість автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », на момент пригоди становила біля 100 км/год.. Технічна можливість уникнути даної пригоди заключається для ОСОБА_7 у виконанні ним вимог пунктів 10.1, 12.4 та 12.1 ПДР з посиланням на термін «безпечна швидкість», який є п. 1.10 ПДР. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 » ОСОБА_7 , який керуючи даним транспортним засобом не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до втрати керування автомобілем та виїзд його за межі проїзної частини, де він зіткнувся з деревом. Автомобіль марки «Skoda Octavia», державний реєстраційний номерний знак на синьому фоні « НОМЕР_1 », до зіткнення з деревом рухався на шинах з наявним тиском повітря (том 1 а.к.п. 203-205).
Таким чином, суд оцінив у сукупності показання свідків, дані протоколів огляду місця події та висновків проведених експертиз, які є взаємоузгодженими, належними й допустимими та в своїй сукупності доповнюють один одного і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Водночас, колегія суддів апеляційного суду знаходить обґрунтованими доводи сторони захисту в частині безпідставності покликання як в обвинувальному акті, так і в обвинувальному вироку на перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обґрунтування факту перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення долучено висновок та акт № 89 від 09.04.2018 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з якими лікарем Берегівської ЦРЛ ОСОБА_16 зроблено висновок, що ОСОБА_7 о 19:10 годині 09.04.2018 року перебував в стані алкогольного (органолептичного) сп`яніння, від проходження медичного огляду за допомогою приладу «Алконт» відмовився в присутності двох свідків (том 1 а.к.п. 132, 133).
Водночас, в матеріалах кримінального провадження наявний також висновок експерта №693 від 18 квітня 2018 року (том 1 а.к.п. 134-137), наданий за результатами проведеної судово-токсикологічної експертизи крові на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2018 року, згідно з даними якого забір крові з вени у ОСОБА_7 проведено 09 квітня 2018 року о 22 год. 22 хв., та в ній не виявлено метиловий, етиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери.

З огляду на те, що вказана експертиза проведена в межах кримінального провадження, за результатами лабораторного дослідження зразка біологічного середовища ОСОБА_7 встановлено відсутність в крові алкоголю, колегія суддів надає віри вказаному висновку експерта, підстав визнавати такий висновок недопустимим доказом у колегії суддів немає, а отже покликання суду першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваного вироку на керування ОСОБА_7 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та визнання вказаної обставини такою, що обтяжує покарання, є безпідставним.

Водночас, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`янінняне є елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, адже саме по собі не призводить до суспільно небезпечних наслідків, передбачених у цій статті, відтак виключення вказаної обставини не впливає на правильність кваліфікації діянь ОСОБА_7 та висновки суду першої інстанції щодо його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину.

За змістом ст. 46 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, суд зобов`язаний звільнити від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За положеннями закону України про кримінальну відповідальність примирення винного з потерпілим означає досягнення між ними угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує проти звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).

Для застосування ст. 46 КК України необхідна наявність таких обов`язкових умов (передумов) та підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим: умова вчинення особою вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; підстава примирення винного з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню).

Примирення має відбутися саме з потерпілим, а не з іншими особами, які беруть участь у справі. Водночас, термін «потерпілий » у ст. 46 КК України необхідно розуміти у його кримінально-правовому значенні, як особу, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або майнова шкода або створюється загроза її заподіяння. Не є потерпілими у кримінально-процесуальному аспекті юридичні особи, які, у разі заподіяння їм майнової шкоди, визнаються цивільними позивачами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме порушення ПДР, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження.

Окрім цього, згідно з обвинувальним актом, кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_7 , завдано майнової шкоди ГУНП в Закарпатській області у вигляді пошкодження службового автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак « НОМЕР_1 » на синьому фоні, у розмірі 194 810,40 грн., у зв`язку з порушенням вимог п.п. 10.1, 12.4 та 12.1 Правил дорожнього руху.
Диспозиція ч.1 ст.286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_7 , визначає дві кваліфікуючі ознаки складу злочину, це порушення правил безпеки дорожнього руху або порушення правил експлуатації транспортних засобів, що спричинило потерпілому певного ступеню тілесне ушкодження.

Основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.
З даного правового визначення вбачається, що протиправними діями ОСОБА_7 шкоду, яка визначена диспозицією інкримінованої йому кримінальної норми, було заподіяно виключно потерпілій ОСОБА_9 , яка і є єдиним суб`єктом із статусом потерпілої особи.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами сторони захисту про те, що вказаний суб`єкт юридичної особи - ГУНП в Закарпатській області у даному кримінальному провадженні не може набувати статус потерпілої особи від злочину, так-як такі наслідки, як механічне пошкодження, не є об`єктом злочину у розумінні ч.1 ст.286 КК України.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, захисником обвинуваченого неодноразово було подано суду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України із заявою-розпискою потерпілої ОСОБА_9 від 27 квітня 2018 року (т.1 а.к.п.18), в якій остання чітко засвідчила, що обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував їй всі без виключення збитки та усунув заподіяну шкоду, у зв`язку з чим вона висловила відсутність до нього будь-яких претензій цивільно-правового та кримінального характеру, просила суд звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити провадження на підставі ст.46 КК України. Вказану заяву потерпіла підтримала і у судовому засіданні суду першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні клопотань сторони захисту про застосування ст.46 КК України, суд першої інстанції мотивував прийняте рішення тим, що злочином, вчиненим ОСОБА_7 , завдано майнової шкоди ГУНП в Закарпатській області у вигляді пошкодження службового автомобіля «Skoda Octavia», та на даний час не відшкодовані завдані збитки.
Поряд з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов поспішних висновків про неможливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , адже ГУ НП в Закарпатській області не може бути потерпілою особою у кримінально-процесуальному аспекті в даному провадженні, натомість із поданої до суду заяви-розписки потерпілої ОСОБА_9 , наданих нею суду пояснень та матеріалів кримінального провадження вбачається, що визначені ст.46 КК України правові умови між потерпілою і обвинуваченим настали, так як інкримінована ОСОБА_7 протиправна дія, передбачена ч.1 ст.286 КК України, відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, допущених з необережності, останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, винний з потерпілою примирилися та такій відшкодовано завдану шкоду.

Відповідно до ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність задоволення апеляційної скарги адвоката в цій частині, звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Щодо апеляційних вимог захисника обвинуваченого в частині залишення без задоволення заявленого цивільного позову, то такі не підлягають до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
З аналізу вказаних норм КПК України вбачається, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а такий може бути вирішений в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Окрім цього, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_7 звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілою, заявлений Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Оскільки цивільний позов залишається без розгляду, доводам апеляційної скарги захисника в частині його необґрунтованості колегія суддів апеляційного суду не надає оцінку.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає до скасування із закриттям кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_7 на підставі ст. 46 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419,п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, ст.46 КК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від20 грудня 2019 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

На підставі ст. 46 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілою ОСОБА_9 .

Кримінальне провадження №0000027 від 09.04.2018 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4