№ 317/2850/13-к
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2021 року Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,/
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
підсудного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу відносно, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, освіта вища, одруженого, не працює//, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання приховує, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудному органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, безпечним для життя та здоров`я потерпілого., за таких обставин:

27.07.2010 року в період часу з 15-00 до 15-30 год, ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись поблизу спортивного комплексу «Імпульс», розташованого в парку «Поколінь» на території земель Долинської сільської Ради Запорізького району Запорізької області, з корисних міркувань, відкрито, із застосуванням насильства, безпечного для життя та здоров`я потерпілої, що складалося в тому, що ОСОБА_6 повалив ОСОБА_4 на землю та став душити обома руками, спричинивши їй тим самим тілесні ушкодження, с саме: крововиливи в області грудної клітки справа та зліва, в області праваого передпліччя, в області проксимальної фаланги 3 пальця правої кісті, ссадна в області грудної клітки зправа, в області правого кута рота, які згідно висновку експерта № 1762 від 29.07.2010 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після чого, заволодів майном останньої, а саме: золотим ланцюжком, вагою 2,07 г вартістю 1000 грн та золотим кулоном з зображенням «Божої Матері», вагою 0,58 г, вартістю 200 грн, на сумму 1200 грн, чим спричинив матеріальну шкоду на зазначену сумму.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 ст. 186 КК України.

Обвинувальний висновок з матеріалами справи відносно ОСОБА_6 надійшов до суду 28 вересня 2010 року року і на його підставі призначений судовий розгляд.

До канцелярії суду 18 грудня 2020 року від адвоката підсудного ОСОБА_6 надано клопотання про закриття справи та звільнення підсудного від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня коли сталася подія злочину, спливла давність притягнення особи до кримінальної відповідальності, яка у відповідності до ст. 49 КК України обчислюється десятьма роками у разі вчинення тяжкого злочину. В судовому засіданні 18 грудня 2020 року підсудний ОСОБА_6 був відсутнім, а тому розгляд клопотання негайно був неможливим.

06.01.2021 року в судове засідання ОСОБА_6 з`явився самостійно, привід відносно нього виконати не виявилося можливим, у зв`язку з не проживанням особи за місцем реєстрації.

Прокурор не заперечує проти задоволення означеного клопотання, зауваживши на тому, що за формальними критеріями наявні матеріальні та процесуальні передумови для прийняття вказаного рішення.

Потерпіла ОСОБА_4 .

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання, суд вбачає всі підстави для задоволення клопотання, виходячи з таких міркувань.

Згідно із ст. 11-2 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності внормовані Розділом ІХ Кримінального кодексу України.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

За змістом ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Інкриміновані підсудному кримінально карані дії утворюють диспозицію частини другої статті 186 КК України, які в розумінні ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а це означає, що тривалість строку звільнення від кримінальної відповідальності обчислюється десятьма роками від вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків притягнення до цієї відповідальності є обов`язком суду, якщо підсудний проти цього не заперечує.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

Таким чином, суд погоджується з наявними матеріальними передумовами для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підсудного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Наведене правило повністю узгоджується зі змістом ч. 2 ст. 44 КК України, відповідно до якої звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

У відповідності до ст. 11 КПК України процесуальним наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінальної справи.

Наведені положення кримінального процесуального законодавства свідчать про необхідність закриття кримінального провадження відносно підсудного у випадку звільнення його від кримінальної відповідальності.

Закриття кримінальної справи не допускається, якщо підсудний проти цього заперечує.

Як зазначено судом, автором клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є адвокат підсудного, а в добровільності волевиявлення підсудного переконався суд під час судового розгляду цього клопотання, що дає суду всі підстави констатувати наявність безумовної згоди ОСОБА_6 як із звільненням від кримінальної відповідальності, так і з закриттям кримінального провадження.

Суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Потерпіла ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечувала, повністю підтримавши думку прокурораю.

Як випливає із змісту п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» , у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З наведених роз`яснень, які узгоджуються із змістом КПК України про те, що цивільний позов в кримінальному провадженні розглядається по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові, слідує відсутність права суду розв`язувати цивільний позов в кримінальному провадженні, яке закривається.

У зв`язку з викладеним цивільний позов в цьому кримінальному провадженні, пред`явлений ОСОБА_4 , підлягає залишенню без розгляду.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід до підсудного ОСОБА_6 застосований в якості - застави, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Доля речових доказів, відомості про які надані суду, підлягає вирішенню в порядку КПК України.

Керуючись ст. ст. 11-1 КПК України, ст. ст. 44, 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_6 закрити.

Речові докази дві бирки від золотого ланцюжка та кулона залишити в матеріалах кримінальної справи.

Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1