Справа № 683/381/19
Провадження № 1-кп/0203/476/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2020 м. Дніпро

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретареві - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетечинці Віньковецького району Хмельницької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні перебуває малолітня дитина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, приймав участь у проведенні антитерористичної операції, раніше судимого:
-06.08.2007 Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 5 ст. 185, ч. З ст. 187 КК України, до позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців, ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.10.2016 ОСОБА_4 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
11 жовтня 2016 року солдат ОСОБА_5 підписав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України терміном на 3 (три) роки.
В подальшому відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( на теперішній час НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) №292-к від 15.12.2016 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, у військовому званні «солдат».
Відтак, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тобто з 15.12.2016 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.
Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указами Президента України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу нез`явлення до місця служби, а саме до розташування військової частини НОМЕР_3 останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.
Вимоги ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язують забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконувати службові обов`язки, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Однак, солдат ОСОБА_5 у порушення вимог вищевказаного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, став будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , перебував на лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 (Дніпропетровський військовий госпіталь, що розташований за адресою АДРЕСА_3 ), де в ході лікування відповідно до перевідного епікризу № 6872 від 28.12.17 був переведений для подальшого місця лікування до військової частини НОМЕР_3 (Старокостянтинівський військовий госпіталь, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 ), та 30.12.2017 зобов`язаний був туди з`явитися.
Однак, солдат ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір, діючи в супереч інтересам служби, для подальшого проходження військової служби в умовах лікування до розташування військової частини НОМЕР_3 (Старокостянтинівський військовий госпіталь) у визначений термін, а саме об 8 год. 00 хв. 30.12.2017 (в умовах дії особливого періоду), без поважних причин не прибув та по 11 год. 00 хв. 18.01.2018 перебував за місцем свого постійного проживання, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його із проходженням військової служби.
У подальшому, 14.02.2018 солдат ОСОБА_5 відповідно до перевідного епікризу №123/25 переведений із військової частини НОМЕР_3 (Старокостянтинівський військовий госпіталь) до військової частини НОМЕР_4 (Дніпропетровський військовий госпіталь) для завершення проходження ВЛК та на наступний день, тобто 16.02.2018 зобов`язаний був прибути до наступного місця служби, а саме до розташування військової частини НОМЕР_4 (Дніпропетровський військовий госпіталь) та приступити до виконання своїх службових обов`язків, в умовах лікування.
Однак, солдат ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний намір спрямованих на ухилення від військової служби до лікувального закладу 16.02.2018 о 8 год. 00 хв. для несення обов`язків військової служби (в умовах особливого періоду) та проходження лікування до розташування військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_4 (Дніпропетровський військовий госпіталь) не з`явився та до моменту з`явлення 27.01.2019 до розташування військової прокуратури Хмельницького гарнізону ( АДРЕСА_5 ) солдат ОСОБА_5 проводив службовий час на власний розсуд за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .
За вищевикладених обставин, дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості такими, що вірно відображають фактичні обставини даної справи, у зв`язку із чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину.

Обговорюючи питання про міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що він скоїв не тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено; у відповідності зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття.
При визначенні покарання суд враховує ступень тяжкості злочину, особистості обвинуваченого ОСОБА_5 , і вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження скоєння нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, п. п.1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік, поклавши на нього наступні зобов`язання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1