Справа № 147/1363/20
Провадження № 1-кс/147/17/21
УХВАЛА

08 лютого 2021 року смт. Тростянець

Слідчий суддя Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
за участю:
заявника, адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 при розгляді справи №147/1363/20 за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020,
в с т а н о в и в:
На розгляді у Тростянецькому районному суді Вінницької області перебуває скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля RENAULT KANGOО, д.н.з. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 0000205 від 02.12.2020.
На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду у справі №147/1363/20, провадження 1-кс/147/9/21, визначеного слідчого суддю ОСОБА_4 .
14.01.2021 року слідчий суддя ОСОБА_4 через канцелярію суду подала лист в якому зазначила, що в судовому засіданні 14.01.2021 р. представником ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_3 , було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 . Заява оголошена усно в судовому засіданні під час розгляду даної скарги, що зафіксовано в протоколі судового засідання. Письмової заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , адвокатом подано не було.
В подальшому адвокат ОСОБА_3 подав письмову заяву про відвід судді, яку обґрунтував тим, що ним, як представником ОСОБА_5 під час розгляду скарги останньої встановлено факти, які самі по собі та в сукупності дають підстави вважати про відсутність неупередженості слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_5 , що виключає можливість її участі у справі №147/1363/20.
В обґрунтування відводу зазначає те, що при дослідженні слідчою суддею матеріалів кримінального провадження №0000205 від 02.12.2020 р. встановлено, що у ньому міститься клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль автомобіля RENAULT KANGOО, д.н.з. НОМЕР_1 , та копія ухвали слідчого судді ОСОБА_4 про задоволення клопотання слідчого СВ Тростянецького ВП ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль. Однак в матеріалах справи відсутні докази, що вказують на повідомлення учасника судового розгляду справи про місце та час судового засідання.
Також слідчий суддя ОСОБА_4 всупереч ч.1 ст. 172 КПК України, визнала необов`язковою участь ОСОБА_5 в розгляді відповідного клопотання слідчого щодо автомобіля, власником якого вона являється. Крім того, 14.01.2021 р. під час розгляду справи №147/1363/20 адвокатом ОСОБА_3 заявлялися клопотання про отримання копії відповідного клопотання про арешт майна та відповідної ухвали про накладення арешту на вищезазначений автомобіль, а також надання можливості ознайомитись з ними шляхом прочитання. Слідчим суддею ОСОБА_4 , в порушення ст.22 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, не задоволено жодного з вказаних клопотань. Проте, в той же день, визнавши що вона дійсно порушила вимоги процесуального закону, надала ОСОБА_5 копію своєї ухвали від 04.12.2020 р. по справі №147/1363/20 (провадження №1-кс/147/288/20). Отже такі дії слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 викликають сумнів у її неупередженості та вказують на її особисту заінтересованість у результатах провадження.
Заявник просив ухвалити рішення, яким задовольнити відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020 р. при розгляді справи №147/1363/20 за скаргою ОСОБА_5 у відповідності до ст.303 КПК України (щодо неповернення тимчасово вилученого майна).
В судове засідання ОСОБА_5 не з`явилась.
Слідчий суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, проте надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, у вирішенні питання про відвід поклалась на розсуд слідчого судді.
Слідчий Гайсинського відділення №2 РУП ГУНП у Вінницькій області подав до канцелярії суду письмову заяву про розгляд заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 без його участі та зазначив, що у вирішенні питання про відвід покладається на розсуд суду.
Слідчим суддею, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід слідчого судді у відсутності слідчого судді ОСОБА_4 , слідчого та ОСОБА_5 .
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області підтримав, з підстав та доводів наведених у ній. Заяву просив задовольнити з тих підстав, що ОСОБА_5 будучи власником автомобіля, не була повідомлена слідчим суддею про час та місце розгляду справи про накладення на нього арешту, що стало підставою для звернення до слідчих органів із заявами про повернення майна.
Крім того, зазначив, що ознайомившись із ухвалою слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, оскаржив її в апеляційному порядку, однак у задоволення апеляційної скарги було відмовлено.
Вислухавши думку представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали заяви про відвід, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 (справа №147/1363/20, провадження 1-кс/14/9/21) перебуває скарга ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000205 від 02.12.2020.
В судовому засіданні 14.01.2021 р. представником ОСОБА_5 , адвокатом ОСОБА_3 , було заявлено відвід слідчому судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у зв`язку з її упередженістю та заінтересованістю у результатах провадження.
Згідно зі ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.
За правилами ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення слідчого судді від участі у судовому провадженні.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у § 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у § 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
Проте заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, оскільки наведені особою, яка заявила відвід, обставини, не свідчать про упередженість, яка визначена п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України, а є лише власними припущеннями, неаргументованими достатніми доводами.
Непогодження з процесуальними діями судді в інших справах не є підставою для його відводу, передбаченою п. 4 ч. 1ст.75 КПК України. Сторона вправі не погоджуватись із прийнятими рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду скарги.
При цьому, слід зазначити, що норми КПК України не передбачають можливості судді перевіряти на предмет законності прийняті суддею, якому заявлено відвід, процесуальні рішення, аналізувати порядок їх прийняття чи надавати оцінку доказам у кримінальному провадженні.
Суд не досліджує судові рішення та матеріали справи №147/1363/20 за якими слідчий суддя ОСОБА_4 раніше ухвалювала рішення з ціллю їх перевірки на відповідність нормам матеріального та процесуального права.
У заяві про відвід не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність у розгляді скарги, в межах якої подано заяву про відвід.
З доводів заявника не вбачається будь-яка залежність чи взаємозв`язок, які прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ`єктивність слідчого судді, якому заявлено відвід при розгляді скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу слідчого судді в ході розгляду заяви про відвід, судом встановлено не було.
Отже, аргументи, якими ОСОБА_3 мотивує свою заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості слідчим суддею як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.
На даний час обставини, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді відсутні, оскільки як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Білуха проти України», №33949/02, §50, рішення від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
З огляду на викладене, наведених заявником міркувань не достатньо для суду, щоб дійти висновку про наявність підстав для відводу слідчого судді, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а тому суд вважає, що заява про відвід, розглянута в межах заявлених доводів, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 у розгляді справи №147/1363/20 за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000205 від 02.12.2020, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1