Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/5738/20
Провадження № 1-кп/644/699/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000248 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 127 та ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч .2 ст. 127 та ч.2 ст.146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу продовженого строку ( 27.11.2020 ), у зв`язку з тими, що судове провадження не було завершене до його спливу, на виконання вимог ч.3 ст. 331 КПК України.

Прокурором заявлено про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, застосованих до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , бо судовий розгляд лише розпочинається, ризики, враховані слідчим суддею при застосуванні саме такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні не зменшилися, є доцільними та такими, що на даний час ефективно забезпечують належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_9 погоджувалися з думкою прокурора, вважали за доцільне подальше тримання обвинувачених під вартою, клопотання прокурора про продовження застосованих запобіжних заходів щодо обвинувачених знаходили таким, що підлягає задоволенню.

Сторона захисту, в межах обговорення поставленого судом питання, заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження раніш застосованих запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у зв`язку з тими обставинами, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважали, що щодо обвинувачених можливо змінити застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт , бо вказані прокурором ризики не підтверджуються жодними фактичними даними, а ґрунтуються лише на припущеннях щодо ймовірної неналежної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового розгляду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, представника потерпілого, враховуючи наведені доводи на її обґрунтування, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо необхідності на цей час продовження запобіжних заходів обвинуваченим є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, суду доведено, що на цей час судове провадження не завершено, більш того лише оголошено обвинувальний акт, жодного доказу не досліджено,допит потерпілого та свідків не проведено, й навіть у цьому засіданні це неможливо зробити через неприбуття потерпілого та його законного представника, які просили суд відкласти засідання, належних доказів того, що заявлені ризики, що враховані при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , передбачені ст. 177 КПК України, на цей час зменшилися наразі судом не отримано, тому тримання зазначених осіб під вартою на цей час є виправданим. Резюмуючи викладене, треба наголосити, що судовий розгляд лише розпочинається, докази судом не досліджено, ризик переховування від суду та впливу на свідків, потерпілого та хід судового розгляду не виключено, аргументи захисту, враховуючи вищезазначену стадію процесу, не доводять відсутності ризиків на цей час, які враховані при застосуванні саме таких запобіжних заходів щодо обвинувачених, а базуються на припущеннях захисників щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених в разі зміни щодо останніх запобіжних заходів, й фактично вони апелюють до суду, що здійснює судове провадження, щодо правильності рішення слідчого судді про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів щодо обвинувачених, жодним чином не спростовуючи доцільності тримання осіб під вартою на цей час. Беззаперечних аргументів на доведення відсутності на цей час доцільності тримання обвинувачених під вартою захистом не наведено.

Визначаючи підстави для подальшого застосування щодо обвинувачених такого виняткового виду запобіжного заходу, суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також вважає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів, які свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, у сукупності із тяжкістю можливого покарання та даними про їх особи, спростовують доводи захисту про недоведеність та необґрунтованість ризиків, передбачених ч.І ст.177 КПК України.

Таким чином, дослідивши наведені аргументи та представлені матеріали, суд приходить до висновку про те, що під загрозою тяжкості покарання в разі доведеності обвинувачення, обвинувачені можуть спробувати ухилитися від суду, вплинути на його хід чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, що виключає можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо них, при цьому викладені захистом обставини, не знаходить такими, які виключають існування зазначених прокурором ризиків та унеможливлюють неналежну процесуальну поведінку обвинувачених. Судом встановлено, що на цей час стан здоров`я обвинувачених задовільний, вони є особами молодого віку.

Відповідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо розумності строку тримання під вартою, яка має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи. Перевірка обґрунтованості обвинувачення, яка лише розпочинається, в даному випадку, потребує забезпечення процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час судового провадження саме вказаним заходом.

Таким чином, виходячи з цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу, необхідного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст. 331 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Запобіжні заходи щодо обвинувачених у кримінальному провадженні № 0000248 :

у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 25 січня 2021 року включно;

у вигляді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - продовжити до 25 січня 2021 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію ухвали направити до Харківської установи виконання покарань (№ 27).

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: