26.11.2020 Провадження по справі № 1-кп/940/79/20
Справа № 940/812/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000167 від 26.05.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов?язаного, в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 23.05.2020 року близько 14 год. 00 хв. в с. Черепин Тетіївського району Київської області, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 , під час суперечки із ОСОБА_6 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень останньому, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар ногою в обличчя.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи в проекції 41-45 зубів без зміщення уламків ментального відділу нижньої щелепи та лівого суглобового паростка, які відповідно до висновку експерта № 69 від 17.06.2020 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров?я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав повністю. Пояснив, що він дійсно 23.05.2020 року близько 14 год. перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 під час суперечки наніс потерпілому ОСОБА_6 , який сидів на стільці, один удар ногою в обличчя, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вказав суду, що він розкаюється у вчиненому, завдану своїми діями шкоду потерпілому не відшкодував, оскільки не мав фінансової можливості, просив його суворо не карати та надати можливість виправитися в умовах суспільства.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що він 23.05.2020 року близько 14 год. перебував на території домоволодіння ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_1 , де у нього виник конфлікт із обвинуваченим, в ході якого ОСОБА_4 вдарив його ногою в обличчя в той час коли він сидів на стільці, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вказав суду, що не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і судом з?ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз?яснивши їм положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України як умисні дії, що виразилися в нанесенні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров?я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правоопрушення, особу винного, який в силу ст. 89 КК України України не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не працюючий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра Тетіївської ЦРЛ, розкаюється у вчиненому, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини, щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не встановив.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства із застосуванням статті ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком, та поклавши на нього обов?язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 п.п 1, 2 та ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов?язки: періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_1