Справа №639/5807/20
Провадження №1-в/639/761/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м.Харкова надійшло клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 про приведення вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ.
Представник ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» та засуджений ОСОБА_5 участі у судовому засіданні не приймали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, на адресу суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не є перешкодою для розгляду зазначеного клопотання по суті.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що Законом України №2617-VІІІ від 22.11.2018 року внесено зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим вирок суду стосовно засудженого ОСОБА_5 підлягає приведенню у відповідність до чинного законодавства.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цього клопотання, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.05.2018 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Надалі вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.10.2018 року ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.05.2018 року у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначено засудженому ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з 05.10.2018 року.
Вирок набрав законної сили 03.12.2018 року.
01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020 року), санкція цієї статті передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до пяти років.

Приписами частини 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості.
Відповідно до ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру» (рішення ЄСПЛ від 12 лютого 2008 року, заява №21906/04) наголосив, що не виключає можливості того, що заходи, прийняті законодавцем, адміністративними органами чи судами після призначення остаточного покарання або під час відбування покарання, можуть призвести до перегляду визначення або зміни меж «покарання», призначеного судом. Якщо таке трапиться, відповідні заходи, на думку ЄСПЛ, повинні підпадати під сферу заборони ретроактивного застосування покарань, передбаченої в кінці п. 1 ст. 7 Конвенції. Інакше держави зможуть вільно, наприклад, шляхом внесення змін до законодавства або перегляду тлумачення встановлених норм, вживати заходи, які ретроактивно переглядають межі призначеного покарання на шкоду засудженому, який не міг передбачити такий розвиток подій на момент скоєння злочину або призначення покарання. За таких умов стаття 7 Конвенції була б позбавлена будь-якої корисної дії для засуджених осіб, межі покарань яких було постфактум змінено не на їхню користь. Отже, такі зміни слід відрізняти від змін, внесених до способу відбування покарання, які не потрапляють у сферу застосування ст. 7 Конвенції in fine (п. 89 рішення Великої Палати ЄСПЛ у справі «Дель Ріо Прада (Del Rio Prada) проти Іспанії» від 21 жовтня 2013 року, заява N 42750/09).
Отже, суд доходить висновку, що стосовно засудженого ОСОБА_6 підлягають застосуванню положення статті 5 КК України про зворотну дію в часі закону, який пом`якшує кримінальну відповідальність.
Суд вважає, що збільшення строку покарання (з позбавлення волі до максимальної межі покарання у виді обмеження волі за санкцією нового закону) в будь-якому разі призведе до погіршення становища засудженого, що не допускається відповідно до статті 5 КК України.
Приймаючи до уваги, що Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 скасовує можливість призначення покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, суд проходить до висновку про необхідність пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.05.2018 року з 1 (одного) року позбавлення волі до 1 (одного) року обмеження волі, не змінюючи при цьому строку покарання.
За вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.10.2018 року при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків було застосовано принцип часткового складання покарань, у зв`язку з чим суд вважає необхідним за цим же принципом визначити засудженому ОСОБА_5 до відбування остаточне покарання.
При цьому, зміна судом принципу призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (з часткового на повне складання призначених покарань) також неминуче призведе до погіршення становища засудженого, що суперечить вимогам ч. 2, 3 ст. 5 КК України.
За таких обставин, клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
Клопотання начальника Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» ОСОБА_4 задовольнити.
Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 травня 2018 року стосовно ОСОБА_5 привести у відповідність до Кримінального кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VІІІ.
Вважати ОСОБА_5 засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
За вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 жовтня 2018 року ОСОБА_5 вважається засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та йому призначене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71, п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05.10.2018 року у виді 3 років позбавлення волі, невідбутої частини покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.05.2018 року у виді 6 місяців обмеження волі, що згідно з п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України складає 3 місяці позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою протягом того ж строку з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1