Справа №345/2837/20
Провадження № 1-кп/345/355/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2020 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша матеріали кримінального провадження № №0000700 від 09.07.2020 з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, востаннє судимого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 16.05.2016 за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, 14.03.2018 звільнений умовно-достроково,

за ст. 286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувачений ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

09.07.2020 в денну пору доби близько 16.00 год., в умовах доброї видимості дороги, водій ОСОБА_4 керував автомобілем марки «PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався правою смугою руху автодороги по вул. Долинська у м. Калуш в напрямку залізничного переїзду, дорожнє покриття якої перебувало у сухому стані.

В цей час попереду, у попутному з ним напрямку, по правій смузі руху рухався велосипедист ОСОБА_5 .

Рухаючись по вул. Долинська у м. Калуш, неподалік залізничного переїзду, водій автомобіля марки «PEUGEOT BOXER» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , власником якого є ОСОБА_6 , завчасно виявивши небезпеку для руху, здійснюючи маневр випередження, проявив неуважність та не встежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу відносно велосипедиста ОСОБА_5 , в результаті чого здійснив наїзд на нього.

При цьому водій ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху, а саме:

п. 1.5, який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 «б», який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 2.3. «д», який вказує, що водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.3, який вказує, що водій у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.3, який вказує що водій під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки із зміщенням уламків, що викликало необхідність проведення операцій, які відповідно до висновку експерта від 07.08.2020 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечні для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив суду вищенаведені обставини, пояснивши, що справді 09.07.2020 через неуважність вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5 . У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, вказав, що збитки йому відшкодовано, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має та примирився з ним.

Суд, переконавшись, що фактичні обставини справи учасниками судового провадження не оспорюються, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.286 ч.1 КК України, так як він керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілого і позицію прокурора.

Зокрема, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, те, що на «Д» обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра він не числиться, його молодий вік.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків та визнання вини.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого та призначити йому покарання із застосуванням в межах санкції статті у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000, 00 грн.

Потерпілий в поданій до суду заяві зазначив, що з обвинуваченим він примирився, завдані збитки йому повністю відшкодовано.

Обвинувачений у судовому засіданні просив врахувати його молодий вік і просив призначити покарання в меншому розмірі, аніж запропоновано прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує всі обставини справи, а головним чином те, що потерпілий претензій до обвинуваченого не має, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, його молодий вік, відсутність постійного місця роботи, а також те, що дане кримінальне правопорушення вчинене з необережності.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд приходить до переконання, що при призначенні покарання ОСОБА_4 слід застосувати ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Саме таке покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 1144, 15 грн., суд покладає на обвинуваченого.
Клопотання про скасування арешту майна слід вирішити, в порядку ст.174 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000, 00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Речові докази по справі:
-велосипед зеленого кольору марки «АИСТ», який передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області після вступу вироку в законну силу повернути власнику;

-автомобіль марки PEUGEOT BOXER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на зберігання на територію спец майданчика ГУНП в Івано-Франківській області після вступу вироку в законну силу повернути власнику;

-відеозапис на DVD-R диску, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-медичні документи ОСОБА_5 , а саме : копію виписки з історії хвороби №4183, копію листа від 11.07.2020, 2 рентгенограми, копію карти виїзду СШМД та медичну карту стаціонарного хворого № 4183, які передано їх володільцям вважати поверненими за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави 1144, 15 грн. - витрат за проведення судової експертизи.

Арешт майна, накладений відповідно до ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.07.2020 (справа № 345/2347/20, провадження № 1-кс/345/723/2020) скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Роз`яснити потерпілим, що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники можуть отримати копію вироку в суді.

СУДДЯ: