Справа № 638/9471/19
Провадження № 1-кп/638/717/20
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1

За участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 .

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт № 0000992 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, студента Харківського машинобудівного колежду, не одруженого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, студента Харківського педагогічного університету ім.. Г. С. Сковороди, не одруженого, з повною середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3

За ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив :
Неповнолітній на момент вчинення злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинили умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.
14 березня 2019 року, приблизно о 22 год. 00 хв., неповнолітній ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та неповнолітньою ОСОБА_8 перебуваючи на території Центрального парку культури та відпочинку ім. М.Горького», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 81, побачили паркові гучномовці стилізовані під «гриби», які знаходились на газоні вказаного парку.
На ґрунті раптово виниклого єдиного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розраховуючи на потурання з боку ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, неповнолітній на момент вчинення злочину ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , шляхом пошкодження кріплення, витягнули із землі два паркові гучномовці стилізовані під «гриби», вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6842 від 05.04.2019, 1550 грн. 00 коп.
Після цього, тримаючи кожен по одному парковому гучномовцю, неповнолітній ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , винесли їх з території Центрального парку культури та відпочинку ім. М.Горького, тобто з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, чим спричинили матеріальну шкоду КП «Центральний парк культури та відпочинку ім. М.Горького» (), на загальну суму 1550 грн. 00 коп..
Обвинувачені в судовому засіданні винними себе визнали у повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаялися. Показання суду давати відмовилися, посилаючись на відсутність потреби в цьому, оскільки визнають себе винним у тому обсязі, як встановлено і визначено в обвинувальному акті.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченихо та вивченням даних про їх особу.

Суд вважає вину обвинувачених доведеною повністю.

Дії обвинувачених суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України як таємне викрадення чужого майна тобто (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення раніше не судимий. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває, є учнем коледжу.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення раніше не судимий. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває, є студентом університету.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченим суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинувачених, які раніше не судимі, відшкодували шкоду потерпілому, ОСОБА_5 на момент вчинення злочину був неповнолітнім.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст..65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються допомога слідству та суду у встановленні істини по справі, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому, а також вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно інформації Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях щодо результатів участі неповнолітнього ОСОБА_5 у програмі відновлення для неповнолітніх, які є підозрюваним у вчиненні злочину від 12.06.2019,встановлено, що ОСОБА_5 відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 775,00грн., пройшов курс психологічної консультації та колекційної допомоги у психолога та приймав участь у заходах, спрямованих на покращення благоустрою КП «Центральний парк відпочинку та культури ім.. Горького».
При призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання, та призначає покарання у межах санкції інкримінованої статті КК України.

З урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченими злочину, даних про їх особу та обставин, що пом`якшують покарання, поведінки до та після вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про те, що обвинувачені стали на шлях виправлення, суд призначає покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки їх виправлення можливе без реального відбування покарання з покладенням на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 КК України особа, яка вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 успішно пройшов «Програму відновлення для неповнолітніх, які є підозрюваними у вчиненні злочину», на даний час не є суспільно небезпечним, суд вважає за можливе звільнити останнього від призначеного покарання на підставі ч. 4 ст. 74 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

Долю речових доказiв суд вирiшує вiдповiдно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення по кримінальному провадженню судово -товарознавчі експертизи в загальному розмірі 785 грн. 00 коп. по 392грн. 50 коп. з кожного.
Речові докази: два паркові гучномовці стилізовані під гриби, які знаходяться в камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області після набрання вироком чинності- повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом 30-ти днів з дня проголошення.

Суддя: