Номер провадження: 11-сс/813/1260/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваногоОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргузахисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 р., якою відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження №0000891 від 09.05.2020 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 та відносно ОСОБА_7 продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22 до 08 год. за адресою: АДРЕСА_2 , в межах строку проведення досудового розслідування, а саме до 06.08.2020 року включно.
На підозрюваного ОСОБА_7 покладені обов`язки на строк проведення досудового розслідування, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:
- не залишати місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 год. по 08 год.;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 про визнання незаконною постанови керівника Одеської місцевої прокуратури №3 про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №000089 від 09.05.2020 р. з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Мотивуючи своє рішення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя послався в ухвалі на те, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України в повній мірі підтверджується долученими до клопотання доказами. Окрім того, слідчий суддя врахував, що двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає, однак завершити його не надається можливим, оскільки необхідно виконати ряд слідчих дій. 01.07.2020 керівником Одеської місцевої прокуратури № 3 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто з 07.07.2020 до 06.08.2020 року. Ризики, які були враховані судом під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ще мають місце, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вимоги наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Захисник ОСОБА_8 зазначив, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм кримінального процесуального законодавства з наступних підстав:
- слідчим та процесуальним керівником були порушені вимоги ч.3 ст. 295 КПК України, а саме, ними не вручено у встановлений термін підозрюваному та його захиснику копію клопотання про продовження строку досудового розслідування та не повідомлено про звернення до керівника місцевої прокуратури з таким клопотанням. При цьому, згідно ухвали від 11 травня 2020 року слідчим суддею встановлений строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту - до 08.07.2020 року, у зв`язку з чим клопотання про продовження строку домашнього арешту повинне було надійти до суду - не пізніше 03 липня 2020 року, а вказане клопотання стосовно ОСОБА_7 надійшло до суду лише 08 липня 2020 року, із суттєвим порушенням визначеного чинним КПК України строку;
- слідчим суддею не враховано те, що згідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (у даному випадку під домашнім арештом), однак у мотивувальній частині клопотання слідчого містяться ті ж самі недоліки, зокрема, зазначені ризики, які носять можливий характер, ґрунтуються виключно на уяві та припущеннях сторони обвинувачення, не мають та не можуть мати жодного законного, об`єктивного та допустимого обґрунтування та жодних підстав для цього. Окрім того, не існує і не може існувати жодної заяви від потерпілого ОСОБА_10 про так званий тиск на нього з боку ОСОБА_7 під час проведення досудового розслідування;
- всупереч вимогам ст. 279 КПК України слідчим про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 не повідомлено, чим суттєво порушено його процесуальні права.
Посилаючись на такі доводи, а також практику Європейського суду з прав людини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .
В судовому засіданні апеляційного суду, підозрюваний ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, натомість прокурорОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони обвинувачення та захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.
Так, згідно з положеннями ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме у незаконному позбавлені волі з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та полягає у тому, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи на меті єдиний умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 у особливо великих розмірах, розробили злочинний план, відповідно до якого приблизно на початку квітня 2020 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) призначили зустріч ОСОБА_10 на Оболонській набережній в м. Києві, де стали вимагати від останнього скласти боргову розписку на ім`я ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_10 начебто винен останньому 214 000 доларів США, на що ОСОБА_10 відмовився виконувати їх вимоги.
ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 з метою залякування ОСОБА_10 стали погрожувати останньому вбивством. Сприймаючи реальність погроз вбивством ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 на свою адресу, ОСОБА_10 власноручно склав розписку на ім`я ОСОБА_11 про боргові зобов`язання у сумі 214 000 доларів США в автомобілі марки «BMW X5» чорного кольору д/н/з НОМЕР_1 .
У подальшому не отримавши від ОСОБА_10 грошових коштів, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, підібрали осіб, які сприяли вчиненню злочину, яким виступили ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_15 .
Відповідно до відведених ролей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , повинні були забезпечити прибуття ОСОБА_10 до міста Одеси, де ОСОБА_14 спільно з особою на ім`я ОСОБА_15 та іншими невстановленими особами мали забезпечити місця для незаконного утримання ОСОБА_10 в супереч його волі з метою здійснення подальшого вимагання та отримання грошових коштів.
Так, 07.05.2020 приблизно о 14 год. ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 зустріли останнього на автомобілі марки «Шерролет Латчеті» за кермом якого перебувала невстановлена особа на вулиці Антоновича в м. Києві.
Після чого, під приводом поїздки до офісу партнера ОСОБА_11 начебто для дачі пояснень з приводу вирішення фінансових питань, ОСОБА_10 вивезли на АЗК «БРСМ-Нафта», яка розташована при виїзді з м. Києва у напрямку м. Одеси, де утримуючи останнього за руки, із погрозами застосування фізичного насилля, заштовхали до автомобіля марки «BMW X5» чорного кольору д/н/з НОМЕР_1 на заднє сидіння, тим самим незаконно позбавивши волі та обмеживши у вільному пересуванні.
Далі, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_16 , на вищевказаному автомобілі, привезли потерпілого ОСОБА_10 до готельного комплексу «М1», який розташований за адресою: м. Одеса, Лідерсовський бульвар, 1, де їх зустріли ОСОБА_14 ОСОБА_7 у супроводі невстановлених осіб з предметами схожими на пістолети.
Надалі, 07.05.2020, приблизно о 00:30-01:00 год. ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ОСОБА_7 у супроводі невстановлених осіб, завели потерпілого ОСОБА_10 до напівпідвального приміщення де їх чекала невстановлена особа на ім`я ОСОБА_15 , та погрожуючи застосуванням фізичного насилля, відбирали особисті речі. Після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_15 , почали вимагати у ОСОБА_10 грошові кошти вже у сумі 400 000 доларів США, а також право передачі на рухоме та нерухоме майно, а у разі відмови виконати їх вимоги ОСОБА_11 . ОСОБА_12 та особа на ім`я ОСОБА_15 , почали погрожували вбити ОСОБА_10 а також членів його сім`ї.
ОСОБА_7 , в той час, відповідно до відведеної йому ролі, спільно з ОСОБА_11 . ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та невставленою особою на ім`я ОСОБА_15 , забезпечував протиправне утримання потерпілого ОСОБА_10 .
Після чого, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_15 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, який був направлений на вимагання грошових коштів, погрожуючи вбивством ОСОБА_10 тим самим подавивши його волю до опору, привезли останнього до готельного комплексу «Промінада», в м. Одесі та розмістили потерпілого у номері 303 під наглядом чотирьох озброєних охоронців, серед яких також перебував ОСОБА_7 тим самим не даючи змогу йому вільно пересуватись та керувати своїми діями.
08.05.2020 року, ОСОБА_14 . ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, вивезли ОСОБА_10 на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д/н/з НОМЕР_2 до невстановленого приміщення в м. Одесі, де продовжуючи погрожувати фізичною розправою заволоділи грошовими коштами у сумі 6000 доларів США, які ОСОБА_10 перерахував з свого крипто-акаунту на створений крипто-аккаунт на телефоні марки «Хавей», який належить ОСОБА_14 .
Після чого, ОСОБА_14 , спільно з ОСОБА_7 перебуваючи біля вищевказаного невстановленого приміщення, насильно, утримуючи за руки ОСОБА_10 посадили на заднє сидіння автомобіля марки «Мерседес-Бенц», д/н/з НОМЕР_2 в той час як ОСОБА_7 сів поряд з потерпілим ОСОБА_10 для нагляду за ним, а ОСОБА_14 сів за кермо вказаного автомобіля та стали возити ОСОБА_10 по місту продовжуючи погрожувати вбивством у разі не виконання їх злочинних вимог направлених на вимагання грошових коштів у сумі 400 000 доларів США та іншого майна.
Наступного дня, 09.05.2020, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір ОСОБА_14 . ОСОБА_7 спільно з невстановленою особою, на автомобілі марки «Мерседес-Бенц», д/н/з НОМЕР_2 привезли ОСОБА_10 на вулицю Літературну 12/А де їх зустріла невстановлена особа на ім`я ОСОБА_15 спільно з ОСОБА_11 у супроводі невстановлених осіб.
ОСОБА_14 ОСОБА_7 ОСОБА_11 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_15 , знову погрожуючи фізичною розправою, змусили останнього, перерахувати, ще 3000 доларів США з свого крипто-аккаунта на крипто-аккаунт ОСОБА_14 .
В той час ОСОБА_11 ОСОБА_14 та ОСОБА_7 були затримані працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ч. 2 ст. 146 КК України на даній стадії досудового розслідування, підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, а саме: заявами про вчиненні кримінальні правопорушення, протоколами огляду місця подій від 09.05.2020 р., протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 , проведений слідчий експеримент за участю потерпілого, протоколами пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками, оглянутими та долученим у якості речових доказів відеозаписам, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , протоколом допиту свідка ОСОБА_24 , протоколом допиту свідка ОСОБА_25 , протоколом допиту свідка ОСОБА_26 , протоколами обшуків, протоколом про тимчасовий доступ до документів, які зберігаються у операторів телекомунікацій мереж ПрАТ «Київстар»..
Також, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про наявність в зазначеному провадженні ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 , маючи можливість зустрічатися з іншими фігурантами по справі, може здійснювати тиск на потерпілого з метою уникнення покарання в подальшому, а також існує ризик, передбачений п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він офіційно не працевлаштований, засоби його існування не відомі.
Окрім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості, за яке йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, також останній не має утриманців, офіційно не працевлаштований, тому міцні соціальні зв`язки у нього відсутні, у зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість уникнути кримінальної відповідальності.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що слідчим та процесуальним керівником були порушені вимоги ч. 3 ст. 295 КПК України, а саме, ними не вручено у встановлений термін підозрюваному та його захиснику копію клопотання про продовження строку досудового розслідування та не повідомлено про звернення до керівника місцевої прокуратури з таким клопотанням, апеляційний суд наголошує, що такі дії або бездіяльність прокурора на стадії досудового розслідування можуть бути предметом скарги, поданої в порядку КПК України до слідчого судді, однак не можуть бути предметом оскарження в апеляційному порядку при розгляді підстав для продовження дії запобіжного заходу.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що згідно ухвали від 11.05.2020 року слідчим суддею встановлений строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту - до 08.07.2020 року, у зв`язку з чим клопотання про продовження строку домашнього арешту повинне було надійти до суду - не пізніше 03.07.2020 року, а вказане клопотання стосовно ОСОБА_7 надійшло до суду лише 08.07.2020 року, апеляційний суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Частина 3 ст. 199 КПК України встановлює, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно матеріалів провадження, 08.07.2020 року прокурор ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді із клопотанням про подовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 (а.п. 1).
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що звернення прокурором до слідчого судді із відповідним клопотанням із порушенням процесуального строку, не може бути підставою для відмови у його задоволенні у розумінні положень ст. 199 КПК України.
Натомість, апеляційний суд, погоджуючись із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання на території м. Одеси, не одружений та не працює, підозрюється у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про обґрунтованість заявлених прокурором ризиків для продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який в достатній мірі може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що всупереч вимогам ст. 279 КПК України слідчим про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 не повідомлено, чим суттєво порушено його процесуальні права, оскільки підозра органом досудового розслідування ОСОБА_7 не змінювалась.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

У судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, а під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 409-412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 08.07.2020 р., якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4