ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/1891/19 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/818/1792/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
Іменем України

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
представника цивільного відповідача ТОВ «АКБ ГАЛЕОН» - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, розлученого, який має на утриманні малолітніх синів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Термін відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «АКБ Галеон» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 47049 (сорок сім тисяч сорок дев`ять) гривень 24 копійки, моральну шкоду в розмірі 400000 (чотириста тисяч) гривень, а всього суму у розмірі 447049 (чотириста сорок сім тисяч сорок дев`ять) гривень 24 копійки. В іншій частині позову до ФОП ОСОБА_14 та розміру моральної шкоди відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень та розмір витрат на правову допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень, а всього суму у розмірі 207000 (двісті сім тисяч) гривень.
Стягнуто з ТОВ «АКБ Галеон» на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в розмірі 6924 (шість тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні та моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень, а всього суму у розмірі 56924 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні. В іншій частині позову до ФОП ОСОБА_14 та розміру витрат на правову допомогу відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави суму судових витрат в розмірі 1716 (одна тисяча сімсот п`ятнадцять) гривень.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2018 на автомобіль «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 .
Речовий доказ - автомобіль «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 повернуто власнику за належністю.

Згідно вироку, 12 грудня 2018 року, ОСОБА_7 , приблизно о 19год. 30хв., керував автомобілем «ЗАЗ Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , та рухався по пр. Героїв Сталінграду з боку вул. Морозова у напрямку пр. Льва Ландау у м. Харкові, значно перевищивши швидкість, максимально допустиму в населених пунктах, а саме 50 км/год, чим грубо порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
- п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».
Під час свого руху, проїжджаючи перехрестя пр. Героїв Сталінграду та вул. Холмогорської, рухаючись на червоне світло світлофора для руху транспортних засобів, проявив неуважність, своєчасно не прийняв заходів до зменшення швидкості та зупинки керованого автомобіля і не надав дорогу пішоходам ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , які в цей час перетинали проїжджу частину по регульованому світлофорному об`єкту пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля, на зелене світло світлофора для руху пішоходів, чим порушив вимоги п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України згідно з якими:
п. 8.7.3 «е» - «Сигнали світлофора мають такі значення:
«е» - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;
п. 8.10 - «Уразі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»,
та намагаючись проїхати поміж двома пішоходами, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_9 та передньою лівою боковою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_15 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_9 отримала закритий перелом діафізу малогомілкової кістки зліва у верхній клітині, який відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та відкритий перелом діафізу лівої великогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третини, який відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метаепіфізу ліктьової кістки без суттєвого зсуву, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Lanos», р.н. НОМЕР_1 , проїжджаючи перехрестя пр. Героїв Сталінграду та вул. Холмогорської у м. Харкові зі швидкістю, яка значно перевищувала допустиму у населених пунктах на сигнал світлофора, що забороняє рух, чим створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху і що призвело до наїзду на пішоходів ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , які в цей час перетинали проїзну частину по регульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу його руху, на зелений для пішоходів сигнал світлофору, що спричинило вищевказані наслідки.

В апеляційних скаргах:
-захисник просить змінити вирок, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі та застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробувальним строком на 3 роки. Вказав, що вирок постановлений з порушенням норм матеріального та процесуального права, судовий розгляд проведено неповно, доказам по справі суд надав невірну оцінку. Судом не встановлено місце ДТП, швидкість водія Коцаби. Докази по справі є суперечливими та недопустимими, слідчі дії проведені із порушенням закону, вина його підзахисного не доведена. Вважає, що цивільний позов поданий з порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України. Також вказав, що, незважаючи на порушення при розгляді справи, ОСОБА_16 повністю визнає свою вину, позбавлення його волі буде надмірним тягарем, зруйнує життя його двох дітей та дружини. Просить врахувати, що обвинувачений їхав на виклик охорони з метою надання допомоги, потерпіла ОСОБА_15 просила не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання, потерпіла ОСОБА_17 приймала від Коцаби матеріальну допомогу, а змінила до нього ставлення в суді, коли побачила обвинуваченого за кермом;

-потерпіла ОСОБА_9 просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути в якості моральної шкоди з ТОВ «Агентство комплексної безпеки ГАЛЕОН» на її користь 800 тисяч гривень, залишивши інші стягнення моральної і матеріальної шкоди без змін. Мотивуючи скаргу вказала, що злочином їй завдані тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, які з урахуванням об`єму, ступеня тяжкості, характеру, тривалістю лікування завдали їй значних фізичних і моральних страждань, вона стала інвалідом 2 групи, невиправно втратила здоров`є. У зв`язку з отриманими травмами проходила стаціонарне та амбулаторне лікування впродовж 4 місяців, перенесла 3 операції, змінився її звичайний спосіб життя, її працездатність обмежена, пересувається з милицями, вимушена двічі на рік проходити реабілітацію в умовах стаціонару. Зазначила, що суд не в повній мірі врахував глибину та тривалість моральних страждань, а тому необґрунтовано задовольнив її позов до ТОВ «ГАЛЕОН» про стягнення моральних збитків частково.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 генеральний директор ТОВ «АКБ ГАЛЕОН» ОСОБА_14 просить залишити її без задоволення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 працював у товаристві на посаді охоронника, до його повноважень не входило керування транспортним засобом, по справі відсутні докази того, що автомобіль ЗАЗ Ланос д.н.з. НОМЕР_1 був переданий обвинуваченому працедавцем та що Коцаба в момент скоєння ДТП виконував трудові обов`язки. Крім того зазначив, що стягнення моральної шкоди у розмірі 800 тисяч гривень не буде відповідати критеріям розумності та справедливості, буде неспівмірним зі строком перебування потерпілої на лікарняному (трохи більше півроку) та мінімальною заробітною платою, визначеною законодавством за кожен місяць перебування на лікарняному. Вважає, що розмір моральної шкоди не може перевищувати 30 тисяч гривень. Крім того, вказав, що виплата потерпілій шкоди у заявленому розмірі негативно вплине на фінансове становище підприємства, що відобразиться на своєчасності виплати заробітної плати великій кількості його працівників.

Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника та підтримав апеляційну скаргу потерпілої; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, а також просили призначити у кримінальному провадженні повторну авто технічну експертизу, вказували на те, що по справі не встановлена швидкість руху автомобілю ОСОБА_7 , а також те, що наїзд на пішоходів відбувся не на пішохідному переході, а у 10 метрах від нього; потерпілу ОСОБА_9 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти скарги захисника; представника цивільного відповідача, яка заперечувала проти апеляції потерпілої та підтримала апеляційну скаргу захисника обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг й заперечень на апеляційну скаргу потерпілої, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарги, а саме в частині обґрунтованості засудження обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, дотримання кримінального процесуального закону при здійсненні кримінального провадження, правильності призначення покарання та вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 .
Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Висновки суду про вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах, серед яких наступні.
Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно яких він свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Про скоєне показав, що 12 грудня 2018 року він працював у ТОВ «АКБ ГАЛЕОН» на посаді водія групи швидкого реагування. В цей день, перебуваючи на робочому місці, на службовому автомобілі «ЗАЗ Lanos», р.н. НОМЕР_1 , який має значки, смужки та світлові і звукові сигнали (мігалки), на місці дислокації за адресою: проспект Героїв Сталінграда, 41 у м. Харкові, приблизно о 19 годині 25 хвилин, отримав на планшет повідомлення про спрацювання виклику та одразу ж виїхав із напарником на просп. Г. Сталінграда в бік просп. Л. Ландау. Рухаючись по просп. Г. Сталінграда в м. Харкові зі швидкістю приблизно 65-70 км/год. на червоне для нього світло світлофору, проїжджаючи перехрестя пр. Героїв Сталінграду та вул. Холмогорської у м. Харкові, бачив, як справа стояв тролейбус та за ним не побачив, як на проїжджу частину вийшли пішоходи зліва направо. Побачив людей лише метрів за 5, та намагаючись проїхати між ними, щоб уникнути наїзду, все ж таки не зміг уникнути і здійснив на них наїзд, задівши обох жінок лівим та правим боком автомобіля. Оскільки була ожеледиця, він не мав змоги різко загальмувати.
Показання потерпілої ОСОБА_15 , згідно яких 12 грудня 2018 року, приблизно о 19год. 30хв., вона разом із ОСОБА_17 йшли з роботи. Переходивши через проїжджу частину проспекту Героїв Сталінграда по пішохідному переходу на зелений для них сигнал світлофору. Перед переходом стояв тролейбус, який їх пропускав, тому автомобілі за ним вони не бачили. З-за тролейбуса різко на великій швидкості вискочив автомобіль охорони марки «ЗАЗ Lanos», р.н. НОМЕР_1 та проїжджаючи між нею та ОСОБА_17 обох збив. Через метрів 200 після зіткнення автомобіль зупинився, з-за керма вийшов ОСОБА_7 та спитав чи все добре, допоміг викликати швидку медичну допомогу. Дорожнє покриття було вологе. Після зіткнення вона підвелась та від шоку не почула серйозних ушкоджень, а ОСОБА_17 лежала на дорозі. Під час проведення слідчого експерименту від 22.01.2019 в період часу з 08год. 45хв. по 09год. 15хв., потерпіла ОСОБА_15 на місці події детально розказала та показала механізм ДТП. Встановлені під час слідчого експерименту обставини ОСОБА_15 підтвердила в судовому засіданні. Обставини, встановлені під час слідчого експерименту, загалом не суперечать фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні. Щодо швидкості руху автомобіля «ЗАЗ Lanos», ОСОБА_15 вказала, що швидкість була досить великою, оскільки автомобіль промайнув повз неї досить швидко.
Показання потерпілої ОСОБА_17 , яка пояснила, що 12 грудня 2018 року, приблизно о 19год. 30хв., вона разом із ОСОБА_15 йшла з роботи додому. Для того, щоб дійти до зупинки громадського транспорту, їм необхідно було перейти проїжджу частину по просп. Г. Сталінграда в м. Харкові по пішохідному переходу. Коли загорівся зелений сигнал світлофору, на проїжджій частині на червоне світло зупинився лише один тролейбус. Переходячи дорогу, вона не бачила інших транспортних засобів та раптом, на великій швидкості її збив легковий автомобіль, від чого вона впала та не могла підвестись. Потім підійшов водій автомобіля ОСОБА_7 та казав, що він водій і він винен у скоєному, викликав швидку медичну допомогу. Швидка медична допомога доставила її до лікарні, де вона проходила тривале лікування, довго не могла ходити навіть на милицях, не могла працювати. В ході лікування, вона 4 місяці не могла вийти з дому, дуже страждала від отриманих травм та психологічно виснажилась.
Показання свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що 12 грудня 2018 року, приблизно о 19год. 30хв., вона разом із потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_17 та ОСОБА_19 йшла додому з роботи. Щоб пройти до зупинки, їм потрібно було перейти на інший бік проспекту Героїв Сталінграда. Перед пішохідним переходом, вони дочекались поки автобус проїде пішохідний перехід та в подальшому він зупинився на зупинці за пішохідним переходом. Перед пішохідним переходом зупинився на червоне світло тролейбус. Переходячи через проїжджу частину проспекту, ОСОБА_15 та ОСОБА_17 пішли трохи вперед. Коли вони пройшли до середини проїжджої частини, для автомобілів вже горів червоний сигнал світлофора. Коли потерпілі пройшли вже більшу частину дороги, перед нею промчав із великою швидкістю автомобіль із проблисковими маячками жовтого кольору, який збив ОСОБА_15 і ОСОБА_17 . Після зіткнення, автомобіль проїхав ще приблизно 100 метрів, після чого зупинився. Потім підійшов ОСОБА_7 та сказав, що він водій автомобіля.
Показання, надані на слідчому експерименті від 22.01.2019, ОСОБА_18 підтвердила. Як видно із протоколу слідчого експерименту, ОСОБА_18 на місці події детально розказала та показала про механізм ДТП та розташування потерпілих і автомобіля на пішохідному переході в момент зіткнення. Ці відомості також зафіксовані схемою до слідчого експерименту.
Показання свідка ОСОБА_19 , згідно яких 12 грудня 2018 року, приблизно о 19год. 30хв., вона з потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , а також із ОСОБА_18 йшла додому після робочого дня. Переходячи через проїжджу частину проспекту Г. Сталінграда в м. Харкові приблизно на середині дороги, вона подивилась направо та побачила, як перед пішохідним переходом на червоне світло зупинився тролейбус, а з-за нього різко виїхав автомобіль, від якого вона побачила лише світло фар. Цей автомобіль на великій швидкості, на червоне для нього світло світлофора, проїхав перед нею та збив ОСОБА_15 і ОСОБА_17 . Проїхавши пішохідний перехід, водій автомобіля зупинився та підійшов до них, водієм автомобіля виявився ОСОБА_7 , який був одягнений у чорну форму охорони.
В ході слідчого експерименту від 22.01.2019 ОСОБА_19 на місці події докладно розказала і показала механізм ДТП, розташування автомобіля та потерпілих, а також розказала про момент контакту автомобілів із потерпілими. Встановлені під час слідчого експерименту обставини ОСОБА_19 підтвердила в судовому засіданні. Обставини, встановлені під час слідчого експерименту, загалом не суперечать фактичним обставинам, встановленим в судовому засіданні.
Показання свідка ОСОБА_20 , який пояснив, що він працює водієм тролейбусу. 12 грудня 2018 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, він був на роботі та рухався на тролейбусі по просп. Г. Сталінграда в м. Харкові по маршруту. Під`їжджаючи в крайній правій смузі руху до перехрестя з вул. Холмогорською, він побачив, що не встигає проїхати перехрестя та зупинився перед ним на жовтий сигнал світлофора. Коли йому загорівся червоний сигнал світлофора, пішоходи почали переходити дорогу. Одна жінка з потерпілих майже перейшла дорогу, а друга йшла трохи позаду першої. В цей момент на великій швидкості, не менше ніж 80 км/год, на червоний для автомобілів сигнал світлофора, його тролейбус об`їхав зліва автомобіль «ЗАЗ Lanos» р.н. НОМЕР_1 , який збив двох жінок та проїхавши метрів 100 зупинився. Одна з жінок підвелась самостійно, а другій допомагали люди. Він бачив, що в момент ДТП для автомобілів був червоний сигнал світлофора, а для пішоходів зелений.
Показання свідка ОСОБА_21 , згідно яких він працює охоронцем ТОВ «АКБ ГАЛЕОН». В момент події ДТП, 12 грудня 2018 року він проходив стажування та разом із ОСОБА_7 був на службі. В темну пору доби, увечері, вони рухались на службовому автомобілі «ЗАЗ Ланос» по просп. Г. Сталінграда в м. Харкові на виклик. За кермом був ОСОБА_7 , який виконував також обов`язки водія, оскільки у ОСОБА_21 навіть немає водійського посвідчення. В районі перехрестя з вул. Холмогорська вони рухались через перехрестя зі швидкістю менше 100 км/год. На пішохідному переході бігли якісь жінки, двох з яких в подальшому вони зачепили автомобілем. Пам`ятає, що перед перехрестям та пішохідним переходом, справа стояв тролейбус. Після того, як вони почули, що заділи пішоходів, вони зупинились та ОСОБА_7 пішов до місця зіткнення, а він залишився в автомобілі, оскільки там було майно. Автомобіль приймав і здавав ОСОБА_7 . У кого він його приймав та кому здавав він не знає.
Протокол огляду місця ДТП від 12.12.2018, згідно якого місцем події є перехрестя проспекту Героїв Сталінграда та вул. Холмогорської в м. Харкові. Огляд проводився у хмарну погоду при штучному освітленні та тумані і температурі повітря 0 градусів по Цельсію. Покриття проїжджої частини мокре, асфальтове. Дорожнє покриття для двох напрямків руху по дві смуги руху у кожному напрямку. Перехрестя, на якому проводиться огляд регульоване світлофорним об`єктом, який працює. Ділянка дороги освітлена міським електроосвітленням. На місці зіткнення сліди шин або гальмування відсутні. Оглядом встановлено автомобіль «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження: тріщина на передньому бампері зліва, розбиття переднього бамперу справа, розбиття лівого та правого бокових дзеркал заднього виду, зчоси покрову бруду на передніх лівому та правому крилах та на капоті справа. Стан шин, коліс, рульового управління та гальмівної системи транспортного засобу робочий. Розташування місця зіткнення, пішохідного переходу, вулиць, дорожніх знаків, світлофорних об`єктів та транспортного засобу після ДТП зафіксовані у схемі до протоколу огляду. Фототаблицею до протоколу огляду місця ДТП зафіксовані встановлені пошкодження транспортного засобу «ЗАЗ Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 .
Висновок судово-медичної експертизи № 12-14/1014-А/18 від 15.01.2019, згідно якого у зв`язку з подіями 12.12.2018 у ОСОБА_15 мав місце закритий перелом дистального метаепіфізу ліктьової кістки без суттєвого зсуву. Наявні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2018. За ступенем тяжкості, наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_15 , відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Висновок судово-медичної експертизи № 12-14/1013-А/18 від 15.01.2019, згідно якого у ОСОБА_9 у зв`язку з подіями 12.12.2018 встановлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами, гематома чолової області зправа це легкі тілесні ушкодження за критерієм короткочасного розладу здоров`я; закритий перелом діафізу малогомілкової кістки зліва у верхній клітині це ушкодження середнього ступеню важкості за критерієм тривалості розладу здоров`я; відкритий (наявність рани) перелом діафізу лівої великогомілкової кістки на межі середньої та нижньої третин це тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Наявні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди від 12.12.2018.
Висновок судової автотехнічної експертизи № 7/139СЕ-19 від 18.02.2019, згідно якого у даній дорожній обстановці водій автомобілю «ЗАЗ Ланос» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 «е», 8.10, 12.4 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобілю «ЗАЗ Ланос» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У даній дорожній обстановці в діях водія автомобілю «ЗАЗ Ланос» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 8.7.3 «е» та 8.10 Правил дорожнього руху України , які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.
Наведені вище докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
При постановленні обвинувального вироку, районний суд відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, поза розумним сумнівом та спростовують позицію сторони захисту в апеляційному суді.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх обґрунтованістю, мотиви, з яких були прийняті рішення, докладно та переконливо викладені в оскаржуваному вироку, а доводи апеляційної скарги захисника їх не спростовують.
Таким чином, судом першої інстанції дії ОСОБА_7 за вищевказаними обставинами вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Нестабільна позиція обвинуваченого, суперечливі дані, що він надає суду першої та апеляційної інстанції, та які спростовуються доказами по справі свідчать про намагання ОСОБА_7 уникнути або пом`якшити відповідальність за скоєний ним злочин, а тому твердження захисника про недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину апеляційний суд сприймає критично.
Апеляційні доводи захисника про не проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого та неузгодженість показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 були предметом розгляду в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Висновки суду з цього приводу викладено в оскаржуваному вироку та колегія суддів апеляційного суду погоджується з ними, у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.
Довід захисника про те, що слідчі експерименти були проведені із застосуванням автомобіля марки «Volkswagen», а не «ЗАЗ», що свідчить про недопустимість даних доказів також перевірявся в суді першої інстанції. З цього приводу суд вказав, що таке твердження адвоката є необґрунтованим, адже прокурором змінено обвинувачення в частині швидкості руху автомобіля під керуванням обвинуваченого, а саме зазначено про швидкість вище за максимально допустиму у межі міста, тобто вище за 50 км/год., яка ніким із учасників провадження не оспорюється. Крім того, сам ОСОБА_7 вказує на те, що він дійсно перевищив дозволену в межах міста швидкість та рухався швидше ніж 50 км/год, що підтверджує правильну кваліфікацію його дій щодо порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України.
Твердження захисника про не встановлення місця ДТП та швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 також спростовуються дослідженими судом та вищевикладеними доказами, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , протоколом огляду місця ДТП від 12.12.2018. Швидкість автомобіля більше ніж 50 км/год не заперечував й сам обвинувачений.
Клопотання захисника про призначення повторної авто-технічної експертизи під час апеляційного розгляду кримінального провадження було залишено колегією суддів без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю.
Згідно з ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.
Показання обвинуваченого, свідків, потерпілих, письмові докази по справі не суперечать висновкам судової авто-технічної експертизи № 7/139СЕ-19 від 18.02.2019, обґрунтовані сумніви у правильності проведеного експертного дослідження відсутні, а тому апеляційний суд не мав підстав для призначення повторної авто-технічної експертизи.
Також, колегією суддів перевірені доводи апеляційної скарги захисника про неправильне призначення покарання.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що при призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_7 раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, розлучений, має на утриманні двох малолітніх синів ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час постановлення вироку офіційно не працював. Також враховані поведінка обвинуваченого після ДТП, а саме надання допомоги потерпілим, те, що ОСОБА_7 під час ДТП виконував службові обов`язки з охорони, а також позицію потерпілих щодо суворості покарання, те, що обвинувачений не відшкодував жодної шкоди потерпілим.
Обставиною, що згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав його щире каяття у вчиненому злочині.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Оцінивши вищевказані дані, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаними висновками районного суду, підстав для призначення більш м`якого покарання, звільнення від його відбування немає, призначене основне та додаткове покарання у вказаному розмірі з його реальним відбуванням є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: ступеню тяжкості вчиненого злочину, суспільній небезпечності кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими та не спростовують висновки суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначення вищевказаного покарання з його реальним відбуванням.
Стосовно апеляційного доводу захисника про порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України при подачі позову, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 вказаної статті встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Позовна заява потерпілої ОСОБА_9 до ФОП « ОСОБА_14 та ТОВ «Агентство комплексної безпеки Галеон» надійшла до суду 27.03.2019 року. В даному позові потерпіла просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 54 748грн., моральну шкоду у тому ж порядку в розмірі 400 000 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7000грн.
Позовна заява потерпілої ОСОБА_15 до ФОП « ОСОБА_14 та ТОВ «Агентство комплексної безпеки Галеон» надійшла до суду 02.04.2019 року. Потерпіла просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 6924грн., моральну шкоду у тому ж порядку в розмірі 50 000 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 700 грн.
Розгляд справи по суті розпочався 15.04.2019.
09.07.2019 до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_9 про збільшення позовних вимог, а саме солідарне стягнення з ФОП « ОСОБА_14 та ТОВ «Агентство комплексної безпеки Галеон» матеріальної шкоди в розмірі 62 707,24грн.; моральної шкоди в розмірі 800 000грн.; стягнення з ОСОБА_7 суми моральної шкоди в розмірі 200 000грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000грн.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, на який посилається захисник, встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника та наведені положення закону, колегія суддів зазначає, що цивільні позови потерпілі пред`явили у встановлені КПК України строки, заява про збільшення позовних вимог потерпілою ОСОБА_9 була подана після початку розгляду кримінального провадження. Кримінальний процесуальний закон не регламентує порядок та строки збільшення або зменшення позовних вимог, норми п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України регламентують це питання при розгляді цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Таким чином, КПК України не регулює питання щодо порядку та строків збільшення цивільним позивачем своїх позовних вимог, а норми ЦПК України не можуть бути прямо застосовані у даному випадку.
При цьому слід зазначити, що свою позицію з приводу неоднозначного тлумачення законодавчої норми при її практичному застосуванні висловив Європейський суд з прав людини (Рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» від 13.12.2001 р.), відповідно до якої, закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю для того, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку. Таким чином, у разі наявності суперечностей у трактуванні законодавчої норми при її практичному застосуванні, з метою додержання принципу правової визначеності, необхідно дотримуватись тієї позиції, яка буде найбільш сприятлива для особи, відносно якої розглядається питання.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду не вбачає порушень вимог закону при подачі потерпілими позовних заяв.
На користь даної позиції свідчать й положення ч. 7 ст. 128 КПК України, згідно яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 щодо необхідності збільшення розміру стягнення моральної шкоди на її користь з ТОВ «Агентство комплексної безпеки ГАЛЕОН», колегія суддів зазначає наступне.
При розгляді даного питання районний суд зазначив, що протиправними діями ОСОБА_7 , який знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Агентство комплексної безпеки ГАЛЕОН» та під час вчинення злочину виконував свої функціональні обов`язки охоронника ТОВ «АКБ Галеон», потерпілій ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода.
Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд прийняв до уваги характер правопорушення, глибину страждань позивача, майновий стан відповідача та дійшов висновку про необхідність стягнення з ТОВ «АКБ Галеон» на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 400000 гривень, а з відповідача ОСОБА_7 200000 гривень.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 та перевіривши вищенаведені апеляційні доводи потерпілої та заперечень ТОВ «АКБ Галеон» на скаргу, колегія суддів дійшла переконання, що сума стягнення з ТОВ «АКБ Галеон» на користь потерпілої 400 000 гривень у відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції визначена вірно та у відповідності до вимог ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи з принципів виваженості, розумності, справедливості.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його зміни або скасування та задоволення апеляційних скарг захисника та потерпілої ОСОБА_9 немає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.01.2020 стосовно ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді