ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2844/20 Справа № 202/4949/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Благовещенськ, Амурської області РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року, було задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 на строк 60 днів, тобто до 15 жовтня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ОСОБА_8 не має постійного місця роботи і тому не має постійного заробітку, неодружений, не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим перебуваючи на волі, матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення. Крім того, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме з метою уникнення відповідальності, обвинувачений перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання.
Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи захисту, щодо необхідності проведення судово-психіатричної експертизи обвинуваченому.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 18 серпня 2020 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про обрання тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду. Судом встановлено, що існують процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Так, ознайомившись з клопотанням прокурора, суд першої інстанції врахував, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ОСОБА_8 не має постійного місця роботи і тому не має постійного заробітку, неодружений, не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим перебуваючи на волі, матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Також, ОСОБА_8 розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Наявність тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в обрання запобіжного заходу. Крім того, апеляційний суд вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження судом при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4