ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3149/20 Справа № 183/6093/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року було задоволено подання начальника Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 .
Як встановлено судом, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки 6 місяців, і на неї були покладені обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
31 травня 2019 року засуджена ОСОБА_8 ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, а також їй роз`яснено правові наслідки за невиконання покладених на неї судом обов`язків, про що було відібрано письмове пояснення та підписку (а.с. 10 Особової справи № 87/2019). В цей же день винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: 1-й та 3-й вівторок кожного місяця.
Однак, засуджена ОСОБА_8 умови відбування покарання з випробуванням не виконала, а саме не з`являлася для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Усі неявки для реєстрації відбувалися без поважних причин, об`єктивні обставини, які б унеможливлювали засуджену з`явитися для реєстрації в орган пробації не встановлені. До засудженої після неявки застосувалися письмові попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання. Однак засуджена висновків не зробила.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року в задоволенні подання органу пробації від 05 березня 2020 року про скасування іспитового строку і направлення засудженої для відбування призначеного покарання було відмовлено.
Втім, судом встановлено, що після постановлення ухвали, засуджена ОСОБА_8 жодного разу не з`явився для проходження реєстрації до органу пробації без поважних причин, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 2 ст. 78 КК України суд першої інстанції прийняв рішення про направлення засудженої для відбування призначеного вироком покарання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачена в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на те, що суд поверхово розглянув подання щодо скасування від звільнення покарання з випробуванням, дав неправильну оцінку добутим щодо до справи доказам, деяким доказам не дав оцінку взагалі, деякі докази проігнорував, в основу ухвали поклав припущення, внаслідок чого прийняв рішення, що суперечить дійсним обставинам справи та ст. ст. 2, 125 КК України, ст. ст. 373, 324 КПК України.
Так, обвинувачена зазначає, що вона є малограмотною, та після погроз у Новомосковському міськрайонному відділі філії Державної установи «Центр пробації», де їй пообіцяли «що вона сяде», дійсно побоювалась туди з`явитись, однак систематичної неявки в неї не було. ОСОБА_8 зазначає, що декілька разів з`являлась до центру пробації, з запізненням на день-два , але ці приходи ОСОБА_8 ніде не фіксувались, а ОСОБА_8 , не знаючи процедур ні могла відстояти свою позицію та зафіксувати свій прихід. Також, обвинувачена подавала до центру пробації лист про зміну фактичного проживання, але це теж нідене зафіксовано органами центру пробації.
Окрім цього, обвинувачена посилається на наявність в неї хронічного захворювання, яке потребує систематичного лікування та не давало змогу своєчасно з`являтися до органу центру пробації, однак оскільки вона не мала коштів для отримання ліків та відповідної терапії, то до закладу охорони здоров`я вона не зверталась, а тому не має довідок на підтвердження хворобливого стану здоров`я.
Також, до кінця карантинного періоду Державною установою «Центр пробації» було передбачено, що відсутність транспортного сполучення буде визнаватися поважною причиною неявки на реєстрацію і у разі неможливої особистої явки допускається проведення реєстрації шляхом телефонної розмови спілкування з представником пробації з використанням інших засобів віддаленого зв`язку. Так, ОСОБА_8 дійсно спілкувалась з працівниками центру пробації по телефону, що можна перевірити взяв роздруківку телефонних розмов цих працівників.
Поміж іншого, обвинувачена вважає, що була позбавлена права на захист, оскільки не знала, що відповідно до діючого законодавства має можливість скористатися безоплатною правовою допомогою.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженої апеляційну скаргу підзахисної підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга засудженої підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ним ухвала залишенню буз змін, з огляду на наступне.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з п. 5.3 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчиняла правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється два і більше разів без поважних причин на реєстрацію, або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, в такому випадку уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.
Як вбачається із матеріалів справи, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки 6 місяців, і на неї були покладені обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
31 травня 2019 року засуджена була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, а також їй роз`яснено правові наслідки за невиконання покладених на неї судом обов`язків, про що було відібрано письмове пояснення та підписку, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію перший та третій вівторок кожного місяця. Однак, обов`язки, покладені на неї судом, ОСОБА_8 належним чином не виконувала.
Так, 01 жовтня 2019 року не з`явилася до Новомосковського МРВ з питань пробації для проходження реєстрації без поважних причин, у зв`язку з чим їй було винесено застереження у виді письмового попередження про правові наслідки в разі подальшого ухилення від виконання покладених на неї судом обов`язків та вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, а також було проведено профілактичну бесіду. 03 березня 2020 року засуджена повторно не з`явилася до Новомосковського МРВ з питань пробації для проходження реєстрації з невідомих причин, їй повторно було винесено застереження.
В той же час, 15 червня 2020 року Новомосковським МРВ з питань пробації були розпочаті першочергові розшукові заходи. Вжитими заходами місцезнаходження засудженої встановлено не було.
01 вересня 2020 року засуджену ОСОБА_8 було доставлено до Новомосковського МРВ з питань пробації та було встановлено, що вона 07 квітня 2020 року, 21 квітня 2020 року, 05 травня 2020 року, 29 травня 2020 року, 02 червня 2020 року, 16 червня 2020 року, 07 липня 2020 року, 21 липня 2020 року, 04 серпня 2020 року, 18 серпня 2020 року та 01 вересня 2020 року повторно не з`явилася для проходження реєстрації без поважних причин, незважаючи на те, що їй відомі правові наслідки за порушення обов`язків покладених на неї судом, за що їй 01 веренся 2020 року було повторно винесено застереження у виді письмового попередження про правові наслідки в разі подальшого ухилення від виконання покладених на неї судом обов`язків та вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення.
Крім того, в період іспитового строку ОСОБА_8 було повідомлено про підозру від 24 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні за №0000566, за ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, із вищевикладеного вбачається систематичне порушення засудженою обов`язків по відбуванню покарання з іспитовим строком, що свідчить про небажання останньої стати на шлях виправлення і що подальше відбування призначеного вироком покарання без реальної ізоляції від суспільства не сприятиме досягненню меті покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України. А тому, з огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасувати ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити її до виправної установи для реального відбуття призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2019 року ОСОБА_8 за ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Доводи засудженої в апеляційній скарзі про те, що вона не з`являлась до органу пробації через хворобу не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, як підстава для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки жодного належного, допустимого та достовірного доказу в підтвердження таких доводів засудженої до апеляційної скарги надано не було. Посилання ОСОБА_8 про те, що в неї немає відповідних довідок про лікування у зв`язку з тим, що за браком коштів вона не зверталася до лікарні та отримання необхідної терапії, колегія суддів, також, вважає безпідставними, надуманими та спрямованими на уникнення реального відбування покарання, оскільки підтверджень того, що внаслідок погіршення стану здоров`я засудженою хоча б викликалась швидка допомога, до суду надано не було.
Окрім цього, в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 підтвердила факт того, що вона умисно переховувалась від органів пробації та правоохоронних органів, побоюючись того, що умовне покарання їй буде замінено на реальне, що не може бути визнано колегією суддів поважною причиною для нез`явлення останньої для реєстрації до органів пробації, як і не можуть бути визнані поважною причиною для неявки до органу пробації посилання засудженої на малограмотність та необізнаність в законодавстві, оскільки остання не позбавлена була в такому випадку можливості на звернення адвоката за правовою допомогою.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4