Справа № 308/3401/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/408/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2020 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Міжгір"я, Міжгірського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 80 годин громадських робіт.

Згідно з вироком суду, 18.01.2018 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 знаходячись за місцем свого проживання, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, на грунті конфліктних відносин із сім"єю, з метою завдання фізичного болю, в ході раптово виниклої сварки із своїм малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затис його голову між дверима та дверною рамою, після чого сильно стиснув руки потерпілого в області передпліччя та декілька разів штовхнув його, від чого потерпілий не втримавшись на ногах, упав та вдарився ногою, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забоїв, множинних підшкірних крововиливів, синців на шкірних покривах вилиці зліва, середньої третини лівого та правого передпліччя, лівого гомілково-ступеневого суглобу, які згідно висновку судово-медичного експерта № 53 від 12.02.2018 року потягли за собою розгляд здоров"я строком до 6 днів і за цією ознакою, згідно п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров"я.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

В обґрунтування скарги покликається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі врахував заперечення ним вини у вчиненому, обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітньої особи та особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, а також те, що він раніше притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Обвинувачений ОСОБА_7 у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та його виправдати.

В мотивах апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що висновок судово-медичної експертизи №53 є неналежним доказом, оскільки у ньому відсутні відповіді на всі поставлені експерту питання, крім того, у висновку відсутній час проведення експертизи, ріст, вага потерпілого, дані про те, хто був присутнім при проведенні огляду, а також докладний опис проведених досліджень. Зазначає, що його дії носили характер необхідної оборони. Вказує, що неодноразово звертався у поліцію з приводу незаконних дій колишньої дружини ОСОБА_12 . Звертає увагу на тому, що ОСОБА_12 втягує потерпілого ОСОБА_9 у злочинну діяльність: незаконне проникнення до його житла із застосуванням насильства та з погрозою його застосування та дачу завідомо неправдивих свідчень. Покликається на те, що слідчий експеримент проводився у його квартирі без його участі та без його згоди. Зазначає, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист. Суд першої інстанції безпідставно не допитав свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, потерпілого, його законного представника та представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали судового провадження, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався.

Суд першої інстанції вірно встановив вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яка підтверджується зібраними та перевіреними у суді першої інстанції доказами, зокрема:
-показаннями потерпілого ОСОБА_9 відповідно до яких 18.01.2018 року близько 22 год. він підійшов до дверей кімнати свого батька та заглянув у кімнату, а саме наполовину просунув голову та тіло у двері і спитав тата чи можна забрати молодшого брата ОСОБА_16 у цей час тато говорив по телефону. Після його запитання тато розізлився на нього та відклавши телефон, почав кричати на нього при цьому, підійшовши до дверей, виштовхував його з кімнати та почав затискати йому голову дверима, від цього йому стало боляче і він крикнув від болю та захищаючись намагався притримувати двері правою рукою. На це тато ще більше розізлився, відкрив двері і сказав, що ще сильніше його поб`є. На крики потерпілого вибігла його мама та почала захищати його, а саме стала між ним та батьком. Батько почав душити маму за горло притиснувши її до шафи. При цьому потерпілий почав відштовхувати тата, і тоді тато сильно схопив його двома руками за зап`ястя обох рук, а потім сильно штовхнув від чого він впав на спину.
-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що 18.01.2018 року близько 21 год. молодший син ОСОБА_17 побіг до обвинуваченого у кімнату гратися. Близько 22 год. вона попросила старшого сина, щоб він покликав ОСОБА_16 . Син покликав ОСОБА_16 і потім вона почула крик старшого сина: «не бий, боляче». Вона прибігла і побачила, що її колишній чоловік виштовхує старшого сина із кімнати, вона стала між ними і її колишній чоловік почав її душити. Син почав її захищати, на що обвинувачений взяв сина обома руками за руки за зап`ястя і штовхнув його. Вона бачила, що у сина на руках почервоніння від рук обвинуваченого, а також почервоніння на обличчі від затиснення дверима.
-показаннями свідка ОСОБА_18 згідно з якими вона працює інспектором УПП у Закарпатській області. 18.01.2018 року вони приїхали на виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Під час виконання службових обов"язків у них включена бодікамера, про зйомку бодікамерою вони додатково не повідомляють. Двері у квартиру їм відкрила жінка та впустила їх до коридору. Жінка перебувала у стресовому стані та пояснила, що відбувся конфлікт з її колишнім чоловіком. Чоловік також перебував у квартирі. З"ясовано, що конфлікт виник через те, що син зайшов у кімнату до чоловіка свого батька, а він почав його виганяти з кімнати, застосовуючи до нього фізичне насильство, на що втрутилася мати та почала захищати сина. У їх присутності чоловік вів себе агресивно. Вони відібрали пояснення у жінки та чоловіка. Дитина була знервована, злякана, у неї трусились руки. Також на кухні був батько дитини і коли він робив якісь різкі рухи дитина ховалася за мамою або за нею. Вона бачила на руках садна. Чоловік пояснював, що дитина у кімнаті заважала йому відпочивати, він її штовхнув та хотів випровадити з кімнати.
-показаннями допитаної в судовому засіданні, для роз"яснення наданого висновку № 53 від 12.02.2018 року, експерта ОСОБА_19 , яка показала, що висновок експерта вона повністю підтримує та підтверджує, що судово медична експертиза проведена з дотриманням всіх вимог щодо проведення даного виду експертиз. Додала, що експертиза може проводитися також у суботу і неділю. Також зазначила, що синці одразу після удару могли і не проявитися, а виявитися в подальшому. Під час експертизи при опитуванні дитина малолітній хлопчик, пояснював їй, що ушкодження йому наніс батько.
-даними довідки травматологічного пункту ЦМКЛ міста Ужгорода від 19.01.2018 року, виданої черговим лікарем Дідківським, з якої вбачається, що о 12 год. 30 хв. 19.01.2018 року до травматологічного пункту ЦМКЛ міста Ужгорода звернувся ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з приводу травми отриманої 18.01.2018 року о 22 год. 00 хв. в результаті бійки. Діагноз: Забій. Множинні п/ш крововиливи обох передніх передпліч, лівого г-ст. с-бу, скулової ділянки зліва. Проведено Rtg та повідомлено в поліцію.
-даними висновку експерта № 53 виконаного судово-медичним експертом Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_19 в період з 22.01.2018 року по 12.02.2018 року, відповідно до якого за результатами судово-медичного обстеження неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з врахуванням даних медичної довідки з травмпункту УЦМКЛ, експертом встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі неповнолітнього ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців на шкірних покривах вилиці зліва, середньої третини лівого та правого передпліччя по передній поверхні, лівого гомілково-ступневого суглобу по внутрішній поверхні. Згідно даних довідки з травмпункту УЦМКЛ у нього виявлено: Забій, множинні підшкірні крововиливи обох передпліч, лівого гомілково-ступневого суглобу, скулової ділянки зліва. Вищевказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії та по механізму здавлення, якими могли бути руки та пальці рук сторонньої людини. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 18.01.2018 року і не суперечать обставинам справи. Вищевказані тілесні ушкодження знаходяться в зоні доступній для нанесення собі власноручно, водночас малоймовірно спричинення даних тілесних ушкоджень власною рукою, або ж в результаті падіння з висоти власного зросту.
-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_9 , за участю понятих та законного представника, в ході проведення якого ОСОБА_9 відтворив подію яка мала місце 18.01.2018 року близько 22 год. за адресою АДРЕСА_1 .
-протоколом огляду документів від 06.03.2018 року, а саме записів в кількості 2 шт. з нагрудної камери відеоспостереження.
Колегія суддів вважає, що покликаючись на вказані докази, суд першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Колегія суддів вважає необґрунтованими покликання обвинуваченого на те, що висновок експерта №53 є неналежним доказом, оскільки він відповідає вимогам ст. 102 КПК України щодо його змісту.

Крім того, у висновку експерта викладені відповіді на всі запитання поставлені відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи від 22.01.2018 року.

Разом з цим, обвинувачений у апеляційній скарзі не обґрунтував жодним чином, як саме впливає на правильність висновків експерта відсутністю у ньому даних про ріст та вагу потерпілого.

Покликання обвинуваченого у апеляційній скарзі про те, що протокол слідчого експерименту від 12.03.2018 року є неналежним доказом, оскільки такий проведений без його участі та за відсутності його згоди, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на те, що відповідно до ч. 5 ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проведений у квартирі АДРЕСА_2 , за добровільної згоди її співвласника ОСОБА_12 .

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 240 КПК України залучення до участі у слідчому експерименті підозрюваного є правом, а не обов`язком слідчого.

Твердження обвинуваченого про те, що суд першої інстанції безпідставно розглянув кримінальне провадження без допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки у матеріалах справи відсутнє відповідне клопотання обвинуваченого, а кримінальне провадження відповідно до положень ст. 22 КПК України здійснюється на засадах змагальності, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Поряд з цим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у діях обвинуваченого відсутні ознаки необхідної оборони, оскільки в суді першої та апеляційної інстанції не встановлена наявність будь-яких доказів неправомірної поведінки потерпілого, який на момент вчинення злочину був малолітнім сином обвинуваченого.

Колегія суддів вважає необґрунтованим покликання прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, наслідки та обставини вчиненого, особу обвинуваченого, його характеризуючі дані та вік, обставин, які пом`якшують покарання судом першої інстанції не встановлено, обставини, які обтяжують покарання, вчинення злочину щодо малолітньої дитини та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Крім того, судом першої інстанції під час судового розгляду встановлено, що обвинувачений притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження покликання прокурора про не врахування обставин, що обтяжують покарання, а також притягнення обвинуваченого до адміністартивної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4