ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/8764/13-к
Провадження № 1-кп/210/2/21

"18" січня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

представника потерпілої: ОСОБА_6 ,

цивільного позивача: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого, - адвоката: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кримінальне провадження №0002888 від 15 вересня 2013 року, за зміненим обвинуваченням відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , 15 вересня 2013 року, приблизно о 02 годині 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проходив біля зупинки громадського транспорту «кінотеатр «Сучасник», розташованої поблизу будинку №38 по пр. Гагаріна у Дзержинському (на теперішній час Металургійному) районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де в цей же час рухався раніше незнайомий йому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Проходячи повз один одного ОСОБА_8 , розмовляючи зі своїми знайомими, порівнявся з ОСОБА_12 , який поставив питання ОСОБА_8 , але ОСОБА_8 сприйняв його питання як провокування конфлікту і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, посягаючи на життя іншої людини, діючи необережно внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння через зневажливе ставлення до загальних визначених норм людського спілкування, хоча повинен був і міг їх передбачити, будучи більш обачливим, з достатньою силою наніс удар кулаком в область обличчя ОСОБА_12 , від якого ОСОБА_12 впав на асфальтне покриття алеї потиличною ділянкою голови.

В результаті падіння ОСОБА_12 на тверду нерівну поверхню асфальтованої алеї, згідно з висновком експерта №2066 від 12 листопада 2013 року, ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді - лінійного перелому потиличної кістки праворуч з розповсюдженням на основу черепу; епідуральний крововилив по ходу перелому; субдуральна гематома над правою півкулею головного мозку - клінічно; крововилив під м`якою мозковою оболонкою на полюсах лобної та скроневої часток правої півкулі, на основі лівої лобної частини крововиливи у шлуночки мозку; розмічення мозкової речовини в області полюсів лобної та скроневої часток правої півкулі, на основі лівої лобної частки рана та садна в потиличній області праворуч, які входять до комплексу закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами склепіння та основи черепа, крововиливами під оболонки у речовину та шлуночки головного мозку та призвела до смерті потерпілого ОСОБА_12 .

За характером виявлені тілесні ушкодження в області голови в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням ІНФОРМАЦІЯ_3 , о 06 годині 35 хвилин смерті потерпілого ОСОБА_12 .

Своїми необережними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.119 ч.1 КК України, за ознаками вбивства, вчиненого через необережність.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та розповів про фактичні обставини справи, зазначивши дату, час, спосіб та наслідки вчинення вказаного кримінального правопорушення, що відповідає викладеним в обвинувальному акті обставинам. Вказував на те, що погано пам`ятає події, що мали місце 15 вересня 2013 року, тому що був у стані алкогольного сп`яніння. Разом із ним були його знайомий з дівчиною, всі були у нетверезому стані. Яка була причина конфлікту не пам`ятає, штовхнув потерпілого, він впав, наміру вбивати його не мав. Прийшов з повинною, тому що жалкував про те, що сталося. Коли потерпілий перебував на лікуванні він давав його дружині гроші. Призваний у Збройні Сили України приблизно у серпні 2014 року, де перебував до серпня 2015 року, потім був волонтером, не намагався уникнути відповідальності. Цивільній позови ОСОБА_5 та ОСОБА_7 визнає у повному обсязі. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, зобов`язався відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 (прізвище « ОСОБА_13 » змінено на « ОСОБА_14 » після укладення шлюбу з ОСОБА_15 03 червня 2017 року - т.3, а.с.4) в судовому засіданні суду пояснила, що 15 вересня 2013 року вона зі своїм на той час чоловіком ОСОБА_12 та їх спільними друзями святкували річницю їх весілля в нічному клубі, розташованому по пр. Гагаріна Металургійного району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. ОСОБА_12 з товаришем відійшли до розташованого поруч ларька, щоб придбати тютюнові вироби. Там біля ларька на зупинці в той час перебував обвинувачений ОСОБА_8 разом зі своїми товаришами, котрі гучно спілкувалися. ОСОБА_12 подумав, що вони спілкуються з ним, з приводу чого звернувся до ОСОБА_8 , та отримав від останнього удар в голову, після чого впав на підлогу. Через декілька днів ОСОБА_12 помер у лікарні. Безпосереднім очевидцем подій вона не була, все що сталося їй відомо з пояснень свідків. Заявлений нею цивільний позов підтримала повністю з урахуванням раніше їй відшкодованих матеріальних збитків у розмірі 5000,00 гривень.

Цивільний позивач ОСОБА_7 з приводу подій, що мали місце вночі 15 вересня 2013 року, нічого пояснити не змогла, оскільки не була очевидцем подій, що мали місце. Від обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування шкоди ніяких грошових коштів вона не отримувала. Заявлений нею цивільний позов підтримала повністю.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ст.349 ч.3 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої, цивільного позивача, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на проведення експертиз, та які характеризують обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої, цивільного позивача, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_8 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ст.119 ч.1 КК України, за ознаками вбивства, вчиненого через необережність.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_8 , суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, від вчинення котрого є потерпіла та цивільний позивач, матеріальні збитки відшкодовано не в повному обсязі, провину визнав, щиро розкаявся, неодружений, не працює, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та інших непрацездатних осіб, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував та не перебуває, характеризується позитивно, має статус учасника бойових дій, у теперішній час перебуває в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил у складі Медичного Батальйону.

Пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття.

До обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_8 обставин, згідно ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ст.119 ч.1 КК України, у вигляді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за правилами ст.69 КК України, суд не вбачає.

Суд, керуючись ст.ст.50, 65 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_8 14 січня 2020 року подано клопотання про застосування амністії та звільнення від відповідальності, в якому він просить застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, оскільки він з 21 січня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в складі військової частини польової пошти НОМЕР_1 . Також, з 01 серпня 2019 року ОСОБА_8 перебуває в зоні проведення Операції Об`єднаних Сил у складі Медичного Батальйону. При цьому, вчинений ним злочин, що кваліфікований за ст.119 ч.1 КК України є нетяжким, що не суперечить вимогам ст.2 ЗУ «Про амністію у 2016 році» (т.3, а.с.89).

Відповідно до довідки Військової частини ПП НОМЕР_1 ОСОБА_8 з 21 січня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в складі військової частини польової пошти НОМЕР_1 (т.3, а.с.91), має статус учасника бойових дій відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій військовослужбовцям Сухопутних військ Збройних Сил України (протокол №74 від 22 травня 2015 року), що вбачається з посвідчення серії НОМЕР_2 від 16 червня 2015 року та відповіді кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України №116/9/кц/5/644 від 04 лютого 2020 року (т.3, а.с.92, 109).

За ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Обставин, що перешкоджають застосуванню відносно обвинуваченого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році» відсутні, тому суд вважає можливим задовольнити клопотання обвинуваченого.

Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 завдано майнового збитку на загальну суму 12168,03 гривень, який відшкодовано частково та моральну шкоду, яку вона оцінює в 100000,00 гривень (т.1, арк.крим.пров.215).

Так, відповідно до ст.128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст.128 ч.1 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України).

Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 перебував на лікуванні у медичній установі КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» і потерпіла ОСОБА_5 придбавала ліки на його лікування на суму 11293,03грн. (з яких обвинуваченим ОСОБА_16 відшкодовано 5000,00грн.) та 615,00грн. на проведення СМЕ; на поховання та організацію поминального обіду витрачено 8760,00грн. (5494,00+3266,00), що підтверджується копіями чеків (т.2, а.с.13-28).

ОСОБА_12 перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» ДОР» з 15 вересня 2013 року (т.1, арк. крим.пров.44) по 07 жовтня 2013 року (дата настання смерті) (т.1, арк.крим.пров.167) - 22 ліжко-дні.

Враховуючи надані докази, суд вважає доведеними та підтвердженими належними доказами витрати потерпілої ОСОБА_5 на лікування чоловіка ОСОБА_12 внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 , витрати на поховання та організацію поминального обіду, тому, з обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає стягненню матеріальна шкода з урахуванням відшкодованої ним суми 5000,00грн., які ним сплачено потерпілій 18 грудня 2020 року (т.3, а.с.126) - 7168,03грн. (12168,03-5000,00=7168,03грн.).

Також, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, потерпілій заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 100000,00грн., оскільки порушено її нормальні життєві зв`язки: страшна трагедія сталася у день святкування річниці подружнього життя, разом із чоловіком вона втратила мрії та сподівання на тривале сімейне щастя, на сумісних дітей. Дуже болісно та тяжко переживає втрату близької людини.

Суд вважає доведеним позов в частині відшкодування моральної шкоди, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини справи, характер, інтенсивність і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, необхідність прикладати значні зусилля для продовження активного життя, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 100000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона перенесла та переносить у зв`язку з вчиненим відносно її чоловіка злочину.

Також, злочином завдано моральну шкоду матері ОСОБА_12 - ОСОБА_7 . Вона звернулася до суду з цивільним позовом про відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому, що вона втратила сина, який був для неї та її чоловіка підтримкою та опорою. Вона постійно сумує за сином, страждає на безсоння, відчуває безпорадність та біль, який не стихає з часом. Їй завдавало тяжких страждань те, що її син - молода та життєрадісна людина, перебував у безпорадному стані, знаходився між життям та смертю, загинув у молодому віці, просить стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в розмірі 100000,00грн.

Позов ОСОБА_7 визнаний обвинуваченим в повному обсязі, тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь цивільного позивача 100000,00 гривень.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Термін дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився, а тому питання про його дію суд не вирішує.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.119 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22 грудня 2016 року, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, - 7168,03 гривень (сім тисяч сто шістдесят вісім гривень 03 копійки), та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 гривень (сто тисяч гривень 00 копійок), а всього 107168,03 гривень (сто сім тисяч сто шістдесят вісім гривень 03 коп.).

.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 гривень (сто тисяч гривень 00 копійок).

Речовий доказ перерахований на арк.крим.пров.№64 (т.1), а саме - відеозапис на компакт-диску з камери спостереження у дворі будинку АДРЕСА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0002888, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження №0002888 від 15 вересня 2013 року в одному томі - залишити при обвинувальному акті, справа №210/8764/13-к, провадження №1-кп/210/2/21.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому, його захиснику, потерпілій, її представнику, цивільному позивачу та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1