У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2020 року, якою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.15, ч.3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України, -
-продовжено строк тримання під вартою до 15.09.2020 року включно, визначено розмір застави в сумі 160 560 гривень.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрюваний: ОСОБА_5
захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарги.
В апеляційних скаргах підозрюваний та захисник просять поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в клопотанні слідчого відмовити, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з можливим застосуванням засобів електронного контролю.

____________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/678/20 Слідчий суддя: ОСОБА_8
11-сс/812//682/20
Категорія: оскарження ухвали с/с Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 15.09.2020 року включно.
Визначено розмір застави в сумі 160 560 гривень.
У разі внесення вказаної застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 15.09.2020 року включно наступні обов`язки:
- одразу після звільнення повідомити слідчого або суд про місце свого перебування та номер засобів зв`язку;
- повідомляти слідчого або суд про місце свого проживання, його зміну, номери засобів зв`язку та їх зміну;
- не відлучатися з міста Миколаєва без дозволу слідчого або суду /в залежності від стадії процесу/;
- утримуватись від спілкування у будь-який спосіб /особисто, за допомогою телефону, мессенджерів, засобів електронного зв`язку тощо/ з особами, які вживають наркотичні засоби або психотропні речовини або будь-яким іншим способом беруть участь в обігу таких речовин;
- носити електронний засіб контролю.
Постановлено, що у разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Підозрюваний та захисник просять поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що підозрюваний отримав повний тест ухвали лише 31.08.2020 року через спецчастину СІЗО. Зазначає, що 21.08.2020 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали, проголошення повного тексту відбулося 25.08.2020 року за відсутності сторони захисту, підозрюваний в судове засідання не доставлявся.
На думку апелянтів, оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, винесеною з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та підлягає скасуванню.
Підозрюваний та захисник наголошують на тому, що ризики прокурором не доведені.
Окрім того, захисник зазначає, що клопотання слідчого щодо необхідності продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 було обґрунтовано лише виконанням вимог, передбачених ст. ст.290-291 КПК України.
Наголошує, що станом на 01.09.2020 року слідчий продовжує приносити письмові матеріали підозрюваному. Вказує, що ОСОБА_5 ознайомився частково лише з 1,2,3,4,8,9 томами, відео матеріали слідчий підозрюваному ще не відкриває в умовах СІЗО.
Вказує, що сторона захисту не може отримати повного доступу до матеріалів, через велику кількість томів кримінального провадження приблизно 15-17 томів.
Вказує, що 21.08.2020 року захисник заявила відвід слідчому судді ОСОБА_8 на підставі того, що він сам раніше 31.07.2020р. заявляв самовідвід у цьому кримінальному провадженні під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, що його ставлення не змінилось. Наголошує, що відвід розглядала слідча суддя ОСОБА_9 , які також раніше висловлювалась недовіра та вона заявляла самовідвід 19.08.2020року, який розглядав слідчий суддя ОСОБА_8 та було задоволено.
Вважає, що слідча суддя необ`єктивно розглянула заяву про відвід судді ОСОБА_8 , а тому склад суду є незаконним та зацікавленим і залежним. Вказує, що слідча суддя ОСОБА_9 з травня 2020 року не розглядає клопотання захисника та інших власників вилученого майна. Наголошує, що вона двічі писала скаргу на нерозумні строки розгляду та заявляла відвід судді ОСОБА_9 , який був розглянутий слідчим суддею ОСОБА_8 та в задоволенні відводу відмовлено.
Вказує, що зі сторони захисту та підозрюваного немає зволікань, саме з боку сторони обвинувачення та слідчих суддів Центрального районного суду відбуваються зволікання щодо надання матеріалів досудового розслідування на ознайомлення. Це підтверджується ухвалою слідчого судді від 29.07.2020р. за розглядом скарги захисника на бездіяльність слідчого ОСОБА_10 .
Стверджує, що в даному випадку суд використовує тримання під вартою як процесуальний примус до пришвидшення ознайомлення з матеріалами досудового розслідування замість установлення необхідного для цього процесуального строку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст.307, ч.3 ст.15, ч.3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України.
24.10.2019 року у вказаному кримінальному провадженні в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5
26.10.2019р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Продовжуючи строк тримання під вартою слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушеннях, збереження у теперішній час наведених вище ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і необхідність для його завершення проведення зазначених у клопотанні процесуальних дій.
Зазначив, що прокурором доведено те, що вказані вище обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд вважає, що вони не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчим суддею 21.08.2020 року була оголошена резолютивна частина ухвали. Оголошення повного тексту відбулося 26.08.2020 року без участі учасників провадження. (а.п. 212).
Відповідно до п.4 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, позбавляє учасників кримінального провадження можливості обґрунтувати свою позицію щодо незгоди з висновками суду.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11.09.2018р.
Матеріали судового провадження свідчать про те, що копія ухвала направлена захиснику та ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для передачі обвинуваченому ОСОБА_5 26.08.2020 року.
Захисник ОСОБА_6 вказує, що обвинувачений в слідчому ізоляторі отримав оскаржувану ухвалу лише 31.08.2020 року, а вона взагалі не отримувала.
В матеріалах справи відсутні дані які б спростовували твердження захисника про дату отримання обвинуваченим копії ухвали.
Отже, з огляду на те, що ОСОБА_5 копію ухвали отримав 31.08.2020 року, то апеляційна скарга подана захисником (02.09.2020 року) у передбачений законодавством п`ятиденний строк.

Відповідно до ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою.
Зазначив, що завершити досудове розслідування до 24.08.2020рік (закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого) не можливо, оскільки є потреба у виконанні ряду процесуальних дій, а саме: виконати вимоги ст..ст.290-291 КПК України з підозрюваним, їх захисниками, та надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та направити їх до суду.

Відповідно до ч.5 ст.219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.290 цього Кодексу не включається у строки досудового розслідування.
Як вбачається з матеріалами кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.04.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до десяти місяців, а саме до 24.08.2020р.
29.07.2020р. відповідно до ст.290 КПК України процесуальним керівником у кримінальному провадженні було надано слідчому доручення на відкриття сторонам матеріалів досудового розслідування.
07.08.2020 підозрюваному ОСОБА_5 та його захисникам, в порядку ст.290 КПК України, повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до наявних матеріалів досудового розслідування.
З огляду наведене слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про продовження строку досудового розслідування відносно підозрюваного в межах строків досудового розслідування.

Зазначене клопотання слідчого подане в порядку, передбаченому ст.199 КПК України, а його зміст відповідає вимогам ч. 3 вказаної статті.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з загальними правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування такого виду запобіжного заходу вперше.
Зокрема, здобуті під час досудового розслідування докази в повній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину та є достатніми у сенсі положень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, її зв`язки з суспільством.
Так, у рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
З урахуванням тяжкості вчиненого підозрюваним злочину, вагомості наявних доказів вчинення ним злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, та неможливості запобіганню іншим ризикам шляхом застосування менш суворих, ніж тримання під вартою запобіжних заходів, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що на даний час ризики не зменшились та застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Так, продовжує існувати ризик переховування від органу досудового слідства та суду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Також існує ризик впливу на свідків та інших підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні, які діяли під чітким керівництвом ОСОБА_5 , з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності.
Відповідно до рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явно, а запобіжний необхідним в світлі обставин справи.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 ніде не працює, не має джерела доходу, неодноразово та системно вдавався до вчинення злочинних дій в сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин.
Окрім того, матеріали провадження містять дані про те, що на розгляді в Центральному районному суді м. Миколаєва перебуває інше кримінальне провадження № 490/7830/18 відносно ОСОБА_5 .
Отже, враховуючи, те що вчинені обвинуваченим злочини носять системних характер існує ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.
Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про не зменшення на час постановлення оскаржуваної ухвали раніше заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на зазначене, доводи захисника та підозрюваного відносно того, що слідчий суддя дійшов хибного висновку щодо наявності достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України і вони не зменшились та застосування іншого запобіжного заходу неможливе, є безпідставними.
Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді про визначення розміру застави в сумі 160 560 гривень.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційні скарги підозрюваного та захисника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.08.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: