Справа №463/9214/20
Провадження №1-кс/463/5100/20
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу
30 вересня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

в провадженні Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001301 від 25.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.3 ст.365, ч.3 ст.191 КК України.

Слідчий Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 за погодженням прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_7 маючи значний досвід роботи у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів, отриманий за період трудової діяльності з 1995 по 2019 роки, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету власного незаконного збагачення, всупереч інтересам служби та покладених на нього службових обов`язків, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше червня 2019 року, розробив злочинний план такого збагачення, який полягав у незаконній порубці дерев у ввіреному йому лісництві та подальшому збуті незаконно зрубаних дерев. Зокрема, організував та очолив з метою вчинення злочинів, направлених на незаконну порубку лісу, стійке злочинне об`єднання - організовану групу, до складу якої залучив своїх підлеглих працівників Міженецького лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ», з якими перебував у довірливих відносинах, а саме лісничим ОСОБА_8 та майстрами лісу ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_7 перебуваючи у довірливих відносинах із залученими учасниками організованої групи, довів до їх відома суть злочинного плану, який полягав у вчиненні незаконної порубки дерев на території Міженецького лісництва ДП «Старосамбірського ЛМГ», їх збуті та з метою маскування злочинної діяльності, здійснення таких порубок на місцях офіційних лісосік під виглядом дозволених рубок. При цьому, лише ОСОБА_8 , як найбільш наближена особа до ОСОБА_7 , був поставлений до відома про всіх залучених майстрів лісу, які в свою чергу не знали про інших виконавців. Водночас, залучені ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, будучи службовими особами та зобов`язаними діяти лише в межах та у спосіб визначений діючим законодавством, погодилися із таким злочинним планом та в індивідуальному порядку узгодили і схвалили його, зорганізувавшись у стійке злочинне об`єднання для вчинення умисних тяжких злочинів.

Водночас, у порушення вимог закону, організована група, до складу якої увійшли працівники Міженецького лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ», зокрема лісничий ОСОБА_7 , помічник лісничого ОСОБА_8 та майстер лісу ОСОБА_5 незаконно, тобто без наявності відповідних дозвільних документів (лісорубних квитків), на території Міженецького лісництва ДП «Старосамбірське ЛМГ», вчинили незаконні порубки дерев та їх збут за наступних обставин. Так, в першій половині 2020 року, майстер лісу ОСОБА_5 , за вказівкою ОСОБА_8 , який діяв під керівництвом ОСОБА_7 , здійснив незаконну порубку 42 дерев у кварталі 23 виділі 11 Міженецького лісництва, чим заподіяно навколишньому природному середовищу шкоду на суму 442172,70 гривень, що є тяжкими наслідками.

25 вересня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.3 ст.365 КК України.

Крім того, при визначенні суми застави відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, у разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор просить визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 442172,0 гривень, що відповідає сумі заподіяних збитків. Зазначає, що застава у такому розмірі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Необхідність визначення розміру застави саме у такому розмірі обґрунтовується тим, що діюче кримінальне процесуальне законодавство не встановлює обов`язку розкривати джерело походження коштів для сплати застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання та пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою, оскільки злочин у скоєнні якого він підозрюється є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста та інших учасників кримінального провадження, може продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Разом з цим, просить визначити останньому, заставу у розмірі 442172,0 гривні, що відповідає сумі завданих збитків. Саме такий розмір застави на його думку здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні відносно клопотання заперечили, просили обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Захисник додатково зазначив, що прокурором не обґрунтовано ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підозрюваний після вручення повідомлення про підозру перебуває на волі, самостійно з`явився до суду, не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також просить врахувати, що підозрюваний позитивно характеризується, є єдиним годувальником сім`ї, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей та батько, який є паралізованим і потребує постійного догляду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 вересня 2020 року у межах досудового розслідування кримінального провадження за № 0001301 від 25.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.3 ст.365, ч.3 ст.191 КК України. Про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.4 ст.246, ч.3 ст.365 КК України, ОСОБА_5 повідомлено 25.09.2020 року.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбел і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: рапортом та матеріалами УСР у Львівській області ДСР НП України про виявлення фактів вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2019 року; протоколами обшуків від 26.03.2020 року та документами і предметами вилученими в ході їх проведення; актом раптової ревізії Міженецького лісництва від 08.04.2020 року; протоколами огляду місцевості від 30.03.2020 року, 01.04.2020 року, 06.04.2020 року, 08.07.2020 року; розрахунками шкоди проведеними Державною екологічною інспекцією у Львівській області; протоколом тимчасового доступу від 20.08.2020 року та документами вилученими під час його проведення; лісорубними квитками та матеріалами відводів до них:серій ЛЬ ЛРК №№: 003603 від 14.06.2019, 003611 від 01.07.2019, 003613 від 19.07.2019, 003651 від 02.01.2020, 003646 від 02.01.2020; актами огляду місць заготівлі деревини; іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В порядку ст.177 КПК України прокурором зазначені ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

В п.36 Рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).
Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу в органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, якій повідомлено про підозру.
З врахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, належним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у виді домашнього арешту.
При цьому, слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч.2 ст.183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
З урахуванням встановлених обставин справи, до визначеного злочину не може бути застосований запропонований прокурором виключний запобіжний захід як тримання під вартою, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор не довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у зв`язку з цим вважаю, що запобіжний захід - домашній арешт забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Враховуючи процесуальну поведінку підозрюваного, його стійкі соціальні зв`язки, майновий стан, вид та тяжкість кримінального правопорушення, відсутність на сьогоднішній день соціальної небезпеки, й можливість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, крім цього, після вручення повідомлення про підозру, підозрюваний не ухилявся від явки до органу досудового розслідування та суду, не був затриманий в порядку ст.208 КПК України, а тому, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.
Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч.5 ст.194 КПК України).
Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.
Відповідно, слід покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 186, 193, 194-196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чижки Старосамбірського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді майстра лісу Добромильського лісництва ДП «Старосамбірського лісомисливського господарства», раніше не судженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за місцем фактичного проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити з 30 вересня 2020 року до 24 листопада 2020 року включно.

Ухвалу скерувати в Старосамбірське відділення поліції Самбірського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1