Справа № 645/7807/18
Провадження № 1-кп/645/412/20

В И Р О К
Іменем України

01 жовтня 2020 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0003068 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 03.11.2018 року приблизно о 17:09 годині зателефонував за номером «102» та повідомив, що його знайомий ОСОБА_5 скоїв крадіжку його обручки. Після прибуття на виклик екіпажу Управління патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_4 , будучи належним чином попереджений про кримінальну відповідальність, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, передбачену ст.383 КК України, про кримінальну відповідальність, за завідомо неправдиві показання надані потерпілим, передбачену ст. 384 КК України, ознайомлений із правами передбаченими ст. 63 Конституції України, про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, але бажаючи діяти саме таким чином, власноручно написав заяву про те, що в період часу з 12.09.2018 року по 14.09.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , скоїв таємне викрадення обручки золотої, мобільного телефону та 500 грн., достовірно знаючи, що останній не вчиняв зазначеного кримінального правопорушення.
Вказана заява 03.11.2018 року внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002654 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Окрім того, 09.11.2018 року, знаходячись в приміщенні Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Невельська 1/32, ОСОБА_4 під час допиту в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0002654 від 03.11.2018 року, розпочатому за його заявою по факту викрадення належного йому майна ОСОБА_5 , в період часу з 09:12 до 10:00, будучи належним чином попереджений про кримінальну відповідальність, за дачу завідомо неправдивих показань, передбачену ст.384 КК України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, але бажаючи діяти саме таким чином, надав завідомо неправдиві показання про те, що 12.10.2018 року у вечірній час його знайомий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приїхав до нього додому та розповів про те, що посварився з батьками та йому необхідно 2-3 дні щоб влаштуватися на роботу та знайти собі місце проживання. Після чого ОСОБА_5 залишився вдома у ОСОБА_4 , де також мешкає дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 13.10.2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вийшли із квартири вранці, ОСОБА_5 вийшов разом із ними. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повернулися пізно ввечері, приблизно о 23:00 годині, зустріли ОСОБА_5 та разом з ним пішли до них додому за адресою: АДРЕСА_2 . 14.10.2018 року в період часу з 08:00 год. до 08:30 год. ОСОБА_5 сповістив їх про те, що йому необхідно терміново піти у справах і взяв ноутбук, який в нього був із собою, а свою сумку та речі (предмети одягу) залишив у в квартирі у ОСОБА_4 та пішов. 14.10.2018 в період часу з 08:30 по 09:30 ОСОБА_4 виявив відсутність наступних речей: обручки (виконана із золота 585 проби, вагою 2.00 грами, розміром 20 мм., виготовлена 13.07.2017 року, придбана ОСОБА_4 у новому стані 10.07.2018 року за 2500,00 грн.,), яка лежала на полиці у серванті (у відкритому доступі); 500 грн. однією купюрою, яка лежала на тій же полиці у серванті, що і обручка; мобільний телефон «Самсунг j-100» (іmеі не відомий, придбаний у стані минулого використання, документи на телефон відсутні, матеріальної цінності ОСОБА_4 не представляє), а згодом звернувся до Національної поліції із повідомлення про крадіжку вищезазначеного майна, яку скоїв ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що останній зазначеного ним не вчиняв.
Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002654 від 03.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України встановлено, що 30.09.2018 року зазначену обручку ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вирішили закласти до ломбарду «Найкращий», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 144, з метою отримання грошових коштів, що і зробили. У зв`язку із відсутністю паспорту у ОСОБА_4 вказана обручка була закладена на ім`я ОСОБА_5 , у якого при собі був паспорт. Отримані у ломбарді кошти ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 , який у подальшому розпорядився ними на власний розсуд, а саме вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Окрім того, у період часу з 28.10.2018 року по 02.11.2018 року ОСОБА_4 неодноразово телефонував батьку ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та вимагав, щоб ОСОБА_5 зустрівся із ним, мотивуючи це необхідністю присутності останнього у ломбарді «Найкращий» за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 144, для викупу закладеної обручки. Отримавши усну відмову від батька ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , ОСОБА_4 повідомив, що звернеться до поліції із заявою про вчинення крадіжки обручки та зазначить ОСОБА_5 , як єдину особу, яку він підозрює у вчиненні зазначеного злочину.
03.11.2018 року приблизно о 17:20 год. ОСОБА_4 відправив ОСОБА_8 SMS- повідомлення з вимогою надати документи, інакше він звернеться до органів поліції.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину свою у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно 03.11.2018 року він зателефонував за номером «102» та повідомив, що його знайомий ОСОБА_5 скоїв крадіжку його обручки, а після приїзду працівників поліції до нього додому, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, власноручно написав заяву про те, що в період часу з 12.09.2018 року по 14.09.2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , скоїв таємне викрадення обручки золотої, мобільного телефону та 500 грн., достовірно знаючи, що останній не вчиняв зазначеного кримінального правопорушення. Окрім того, після внесення відомостей за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області під час допиту в якості потерпілого у кримінальному провадженні, розпочатому за його заявою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, за дачу завідомо неправдивих показань, передбачену ст.384 КК України, надав слідчому завідомо неправдиві показання про те, що ОСОБА_5 таємно викрав його майно. Хоча ці покази не відповідали дійсності, і кільце за згодою ОСОБА_4 , було здано ОСОБА_5 у ломбард, а гроші витрачені на власні нужди ОСОБА_4 .
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження частини доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Таким чином, суд вважав за можливе з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину; за ч. 1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого.

Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, суд вважає доведеною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає щире розкаяння у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкцій статей, які передбачають відповідальність за вчинене, із застосуванням, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, свою вину у вчиненому визнав, розкаявся, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення не є тяжкими, з часу вчинення інкримінованого правопорушення нових злочинів не вчинив, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без реального відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 383 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

за ч. 1 ст. 384 КК України 1 (один) рік 1 (один) місяць обмеження волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя