Справа № 309/282/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27.07.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду :
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп /4806/758/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, із базовою середньою освітою, не одруженому, не працюючому, раніше судимому,
обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06.07.2020 включно.
В ухвалі суду вказується на те, що до Хустського районного суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за обвинуваченням кожного за ч. 3 ст. 185 КК України. В ухвалі також вказується на те, що щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 08.05.2020. Приймаючи рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом враховано наступне : ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке кримінальним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, обвинувачений ніде не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, неодружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його за місцем проживання, а також те, що обставини та підстави, які слугували для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з часу його обрання не змінились і не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, тому в разі застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не виключається настання ризиків, визначених ст. 177 КПК України. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про те, що відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть адекватними заходами у кримінальному провадженні. Тому, суд у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 відмовив, - враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , особу обвинуваченого, а також докази та обставини, на які посилався прокурор, прийшов до висновку про те, що є підстави вважати, що встановлені ризики є доведеними і для їх запобігання є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ..
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що в ухвалі суду та в клопотанні прокурора не зазначено жодного посилання на доказ ризику того, що підсудний має на меті переховуватись від органів досудового розслідування. Стверджує, що спроб переховуватись від слідства та суду підозрюваний не вчиняв, та згідно його заяв, не має наміру чинити тиск на інших учасників кримінального провадження, тим більше вчиняти протиправні дії, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказує і на те, що ОСОБА_5 на час проведення судового розгляду справи перебуватиме за місцем фактичного проживання, де буде допомагати батькам, які є інвалідами, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі або заставу в значно меншому розмірі.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 , неявка яких із урахуванням положень ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується те, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор та обвинувачений повідомлені відповідно до вимог закону; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого і від нього не надходило клопотань про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги; заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін до апеляційного суду не надходило; під час розгляду апеляційної скарги приймав участь адвокат ОСОБА_6 , який не заперечував щодо її розгляду без участі прокурора та обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано врахував і те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Також колегія суддів враховує і те, що з 2002 року ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності вшосте, востаннє був засуджений Садгорським районним судом м. Чернівці від 18.04.2013 за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, 17.12.2017 знову взятий під варту за клопотанням Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області в зв`язку з підозрою в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, окрім Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, та Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області притягується до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів також Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області, Шевченківським УП ГУНП в м. Києві, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.09.2019 звільнений з-під варти під заставу в розмірі 96 050 грн., ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2019 також звільнений з-під варти під заставу 96050 грн., у цьому кримінальному провадженні притягується до відповідальності за злочин вчинений 11.01.2020 після внесення розміру застави у визначеному в судових рішеннях розмірі.

Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, за яке йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а також наведених вище даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду та вчиняти нові кримінальну правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, колегія суддів вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі суду та в клопотанні не зазначено жодного посилання на доказ ризику того, що підсудний має мету переховуватись від органів досудового розслідування, що спроб переховуватись не вчиняв, та згідно його заяв, не має наміру чинити тиск на інших учасників кримінального провадження, тим більше вчиняти протиправні дії, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено саме у зв`язку з доведеністю ризику того, що перебуваючи на волі, обвинувачений з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду.

Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд із урахуванням вищенаведеного, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 за місцем свого проживання характеризується добре, на час проведення судового розгляду перебуватиме за місцем фактичного проживання, де буде допомагати батькам, які являються інвалідами.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини та вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такий ризик має місце, і його запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений розмір застави є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів також відхиляє, враховуючи те, що у підтвердження вказаних доводів, стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі й щодо майнового стану обвинуваченого ОСОБА_5 .. При цьому, колегія суддів вважає, що встановлений при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу розмір застави - 168160 гривень, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання вищевказаному ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту не посилалась.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 05 травня 2020 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 06.07.2020 включно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :