Справа № 345/3299/16-к
Провадження № 11-кп/4808/167/20
Категорія ч.1 ст. 122КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретарки с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) потерпілої ОСОБА_9 , на вирок Калуського міськрайонного суду від 17.01.2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , освіта середня, пенсіонерка, вдова, раніше не судима, громадянка України, -

визнана винуватою та засуджено за ч.1 ст. 122 КК та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі п. «ґ » ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 5584,48 гривень матеріальних збитків та 2000,00 гривень моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до закону.

За вироком суду обвинувачена ОСОБА_11 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

Злочин вчинено за таких обставинах.

07.03.2016 року близько 13.00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи в с. Перекоси Калуського району, Івано-Франківської області, на грунті давніх неприязних відносин вчинила сварку з ОСОБА_12 , який намагався знести огорожу, що розділяє їхні подвір?я. Обвинувачена зайшла на територію господарства ОСОБА_12 , де в цей час знаходилася його сестра ОСОБА_9 . Між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виник конфлікт, в ході якого на грунті неприязних відносин обвинувачена умисно нанесла потерпілій удар рукою по правій руці. Після цього між ними зав`язалася фізична боротьба, в ході якої ОСОБА_11 умисно наносила потерпілій удари по голові, лівому плечі та передній нижній частині тіла.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого субкапітального перелому головки V п`ясткової кістки з незначним зміщенням кісткових уламків, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров?я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, та синці і садна в ділянці голови, синці в ділянці правого передпліччя, лівого плеча, правого пахового згину, що відносяться до легких тілесних ушкоджень

В АС потерпіла ОСОБА_9 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з підстав невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

Просить прийняти необхідні процесуальні рішення для притягнення ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК, направити клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, відшкодувати моральну шкоду у сумі 100 тис грн., які вона витратила на лікування та компенсацію за витрачені кошти на автобуси та поїзда, на ксерокопії, на її розбитий телефон та на адвокатів.

Обвинувачена ОСОБА_11 подала заперечення на АС, в якому вважає, даний вирок законним і обґрунтованим, а АС безпідставною.

До початку апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_11 подала заяву, з якої вбачається, що вона за станом здоров`я не може приїхати в апеляційний суд, просить справу розглядати без її участі, а її законні інтереси представлятиме її захисник ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення потерпілої ОСОБА_9 та її представника, які підтримали подану АС і просять задовольнити їхні апеляційні вимоги; пояснення захисника-адвоката ОСОБА_11 - ОСОБА_8 , який вважає даний вирок законним і обґрунтованим, а АС безпідставною, пояснення прокурора, який вважає вирок законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали справи та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС потерпілої ОСОБА_9 - не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.370КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_11 та постановлені вироку були дотримані.

Розглядаючи кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_11 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Закон України "Про амністію у 2016 році", щодо обвинуваченої ОСОБА_11 застосовано правильно і це в Ас не оспорюється.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК , а саме як умисне заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров?я- є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді на належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК.

Так, на підтвердження своїх висновків, суд у вироку послався на такі докази: показаня свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , чоловіка ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , рапорта, з якого вбачається, що 07.03.2016 року о 20год. 35 хв до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшло повідомлення від чергової медсестри приймального покою Калуської ЦРЛ про те, що 07.03.2016 року о 19год. 35 хв. до них звернулася ОСОБА_9 з діагнозом «забій тканини правого стегна, струс головного мозку», яка в подальшому була поміщена в нейрохірургію (том 2 а.с. 195).; відефайла, в якому частково зафіксувано конфлікт, що мав місце між обвинуваченою ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_9 (том 2 а.с. 198, 199), висновок експерта № 85, з якого вбачаэться, що у ОСОБА_9 мався синець в ділянці лівого плеча, який утворився від дії тупого твердого предмета (удару, стиснення) і відносяться до легких тілесних ушкоджень (том 2 а.с. 202-203); висновків експерта № 154/85-Д та № 247/154/85-2Д, з яких вбачається, що у ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження: закритий субкапітальний перелом головки V п`ясткової кістки з незначним зміщенням кісткових уламків, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров?я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров?я, та синці і садна в ділянці голови, синці в ділянці правого передпліччя, лівого плеча, правого пахового згину, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (том 2 а.с. 204-211).

Заявляючи клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, потерпіла ОСОБА_9 , ставить питання, які вже були предметом дослідження експертом, результати по яких викладені в експертних висновках, достатньою мірою обґрунтовані, складені на підставі фактичних даних, отриманих в процесі проведення експертиз, не суперечать іншим матеріалам кримінального провадження.

Судово-медична експертиза, за якою був складений висновок від 23.05.2017 року, була призначена та проведена, у встановленому законом порядку, та уповноваженими особами, висновки даної експертизи не суперечать іншим доказам по справі, є послідовними, мотивованими, логічними, переконливими та такими, що доводять вину обвинуваченої у спричиненні саме тілесних ушкоджень середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим даний доказ визнаний судом належним та допустимим. Доводи потерпілої ОСОБА_9 щодо незгоди з висновком вищевказаної експертизи, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта на те, що експертизою було не вірно встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень спричинених їй, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки в результаті дослідження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вказаного висновку експертів, суд приймає до уваги наукову спроможність тих принципових положень, якими керувалися експерти у своїх висновках і правильність застосованої ними методики дослідження, повноту та наукову обґрунтованість висновків, комплексність експертів (освіту, стаж роботи).

Таким чином, у колегії суддів не виникає сумнівів у правильності висновків експертів та взагалі відсутні об`єктивні підстави не довіряти результатам експертизи так як експертиза була проведена експертами, які мають відповідну кваліфікацію, а саме експертів вищої кваліфікаційної категорії за спеціальністю «судово-медична експертиза» та з урахуванням всіх необхідних методик дослідження.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 існують неприязні відносини більше 10 років. Підтвердженням тому є, подана прокурором копія ухвали Тернопільського апеляційного суду від 18 червня 2020 року. Цією ухвалою залишено ухвалу Калуського міськрайонного суду від 23 січня 2020 року, якою закрито кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КК, у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_11 від обвинувачення.

Посилання потерпілої ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_13 суперечить вимогам ст. 337 КПК , оскільки виходить за межі висунутого ОСОБА_11 обвинувачення.

Відповідно до ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувальний акт складено щодо обвинуваченої ОСОБА_11 , а ОСОБА_13 є свідком по данному кримінальному провадженні.

Що стосується посилання потерпілої ОСОБА_9 на неправильне вирішення цивільного позову, то з цього приводу слід зазначити наступне.

У випадку вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Так, як в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що саме ОСОБА_11 пошкодила вказаний мобільний телефон, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволеннні цивільного позову в частині відшкодування вартості мобільного телефону.

Також апеляційний суд вважає безпідставною вимогу потерпілої про стягнення з ОСОБА_11 коштів за виготовлення ксерокопій матеріалів кримінального провадження, витрати на автобуси та поїзда, оскільки в матеріалах справи не має доказів, щодо цих витрат.

Якщо у потерпілої є документальні докази про понесення матеріальних збитків в значно більшому обсязі, вона має право пред`явити додатковий цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір грошового відшкодування з обвинуваченої на користь потерпілої моральної шкоди, суд в повній мірі врахував глибину та характер пережитих нею фізичних та душевних страждань, пов"язаних з протиправними діями обвинуваченої, тривалий час лікування, вимушену зміну способу її життя .

Крім цього, слід зазначити, що суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, врахував стан здоров`я , пенсійний вік та доходи обвинуваченої.

Колегія суддів зазначає, що стягнута судом на користь потерпілої ОСОБА_9 сума моральної шкоди у розмірі 2000 грн., є обґрунтованою та відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, в зв"язку з чим підстав для задоволення АС в цій частині немає.

Перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку, передбачених ст. 409 КПК .

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду від 17 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), предбаченого ч.1ст.122 КК без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5

ОСОБА_4