ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2705/20 Справа № 201/8286/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України, у кримінальному провадженні № 0000067,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
встановила:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України, а саме зловживанні повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми.
17 липня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 березня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України повернуто прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Рішення суду обґрунтовано тим, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України, санкцією цієї статті було передбачено покарання у виді штрафу від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років, в той же час, підпунктом 213 пункту 2 Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 28.11.2018 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, санкцію цієї статті було змінено в частині штрафу, розмір якого від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, було замінено на штраф у розмірі від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак, враховуючи положення ст. 5 КК України в частині заборони зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 3641 КК України, на час його вчинення ОСОБА_8 , відноситься до категорії кримінального проступку, згідно з вимогами ст. 12 КК України (в редакції закону № 2617-VIII від 28.11.2018 року).
Таким чином, враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 3641 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , визначено, як кримінальний проступок, судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не призначений, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 підлягає поверненню прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.
Посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 3641 КК України, відповідно до ст. 12 КК України не є кримінальним проступком, а є не тяжким злочином. Вимогами ст. 5 КК України в частині заборони зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність, може застосовуватись лише при визнанні особи винною та призначення покарання в межах санкції, передбаченої на час вчинення кримінального правопорушення, тобто у редакції ст. 3641 КК України, яка діяла до 01.07.2020 року.
Вказує, що у суду не було підстав для застосування вимог пункту 5 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 28.11.2018 року та винесення ухвали про повернення обвинувального акту.
Звертає увагу, що оскаржувана ухвала була постановлена за відсутністю сторін кримінального провадження, в тому числі прокурора ОСОБА_9 .
Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, від захисника ОСОБА_10 до суду надійшла заява про проведення судового розгляду без його участі, в якій, зокрема вказано, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває поза межами України, а тому також не зможе прийняти участь в судовому розгляді. Враховуючи думку прокурора, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності не з`явившихся осіб, відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити.
В судових дебатах прокурор підтримала таку ж позицію.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думки прокурора, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000067 від 15 березня 2019 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що 01 липня 2020 року набрали чинності зміни у кримінальному та кримінально-процесуальному кодексах України.
Зокрема, пунктом 5 частини 4 розділу 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень (надалі Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 року) зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України № 321-IX від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України, яка регламентує особливості досудового розслідування кримінальних проступків.
Врахувавши, що на час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України, санкцією цієї статті було передбачено покарання у виді штрафу від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років, та підпунктом 213 пункту 2 Закону України № 2617-VIII від 28.11.2018 року, санкцію цієї статті було змінено в частині штрафу, розмір якого від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, було замінено на штраф у розмірі від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, враховуючи положення ст. 5 КК України в частині заборони зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність, суд першої інстанції дійшов висновку, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 364-1 КК України, на час його вчинення ОСОБА_8 , відноситься до категорії кримінального проступку, згідно з положеннями ст. 12 КК України (в редакції закону №2617-VIII від 28.11.2018 року), а тому повернув прокурору обвинувальний акт для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.
Проте, апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки згідно з вимогами підпункту 12 пункту 2 Закону України № 2617-VIII від 28.11.2018 року до статті 12 КК України були внесені зміни, відповідно до яких кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
На час вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 3641 КК України, санкцією цієї статті було передбачено покарання у виді штрафу від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешту на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років, в той же час, підпунктом 213 пункту 2 Закону України № 2617-VIII від 28.11.2018 року, санкцію цієї статті було змінено в частині штрафу, розмір якого від ста п`ятдесяти до чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, було замінено на штраф у розмірі від чотирьох тисяч до шести тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відтак, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 3641 КК України, відповідно до ст. 12 КК України не являється кримінальним проступком, а є нетяжким злочином, про що цілком обґрунтовано зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор.
Щодо посилання суду першої інстанції, на вимоги ст. 5 КК України в частині заборони зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність, колегія суддів звертає увагу, що вона може застосовуватись лише при визнанні особи винною та призначенні покарання в межах санкції статті, передбаченої на час вчинення кримінального правопорушення, тобто у редакції ст. 3641 КК України, яка діяла до 01.07.2020 року.
Крім того, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом норм процесуального права, зокрема розгляду питання за відсутністю учасників провадження при відсутності доказів їх належного сповіщення, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 314 КПК України.
Всупереч вимог наведеної норми закону, суд розглянув питання повернення обвинувального акту за відсутності осіб, які беруть участь у розгляді справи, при цьому матеріали справи не містять доказів належного сповіщення учасників кримінального провадження про дату, час та місце її слухання.
У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду, прийняте за результатами підготовчого засідання, є незаконним, оскільки при його постановлені були порушені вимоги кримінального процесуального закону.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення провадження на новий розгляд у суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Під час підготовчого провадження суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, після чого прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 314 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_9 - задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4