Провадження № 1-кс/742/769/20
Єдиний унікальний № 742/2569/19
УХВАЛА
02 вересня 2020 року м.Прилуки

Слідчий суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , подану в порядку ч.6 ст.284 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 04 липня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001044 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

В судове засідання скаржники не з`явилися, але через канцелярію суду подали клопотання про розгляд скарги за їх відсутності, зазначили про підтримання скарги з підстав, викладених у ній та просили суд задовольнити її, посилаючись на викладені доводи.

Слідчий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася також, до суду надіслала клопотання про розгляд скарги за її відсутності, заперечувала проти задоволення скарги.

Дослідивши зміст скарги та додані до неї матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні слідчого відділу Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження № 0001044 від 22.07.2019 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

04.08.2020 року слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001044 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи вказану постанову слідчий посилається на те, що в ході досудового розслідування не отримано достатніх доказів скоєння ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Не погодившись із зазначеною постановою про закриття кримінального провадження, потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді зі скаргою, поданою в порядку ст.303 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскарженні слідчому судді рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Дослідивши постанову слідчого, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0001044 від 04.08.2020 року ухвалена передчасно, є необґрунтованою та невмотивованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, а саме: на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження, не виконано вимоги ухвали слідчого судді ОСОБА_8 від 26.06.2020 року, слідчим не проведено одночасного допиту потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , всі аркуші мотивувальної частини постанови містять лише скопійовані покази свідків без будь-якого аналізу.

Обставинам, що зазначені ОСОБА_5 в постанові про закриття кримінального провадження від 04.08.2020 року, не надано належної правової оцінки, що і потягнуло за собою прийняття незаконного рішення. Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що нині спірна постанова слідчого ідентична з постановою про закриття вказаного кримінального провадження від 10.07.2020, яку вже було скасовано ухвалою слідчого судді від 17.07.2020 року.

Слід також зазначити, що зі змісту резолютивної частини постанови слідчого не вбачається, в діянні якої саме особи відсутній склад кримінального правопорушення та яких саме кримінальних правопорушень, оскільки дане кримінальне провадження відкрито по факту кримінальних правопорушень за ч.1 ст.125, ч.1 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

При винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчим не наведено фактичних обставин та відповідних їм доказів, які дозволяють зробити однозначний висновок, що не залишає місця сумнівам про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження. Також при винесенні оскаржуваної постанови слідчим зазначено ч.2 ст. 284 КПК, якою вона керувалася, коли дійшла до висновків про необхідність закриття кримінального провадження.

Дана частина 2 ст. 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження:

1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

2) якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених КПК України;

3) досягнуто податковий компроміс у справах про кримінальні правопорушення, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Але про жоден з даних пунктів у мотивувальній частині постанови не зазначено.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України, не надано належної правової оцінки обставинам, які містять матеріали кримінального провадження, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Згідно з принципом публічності, закріпленим в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

П.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, враховуючи все наведене вище, слідчий суддя вважає постанову від 04.08.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N0001044 від 22.07.2019 року, передчасною та необґрунтованою, а також такою, що не відповідає принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами КПК України. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.110, 284, 303-307, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , подану в порядку ч.6 ст. 284 КПК України, - задовольнити.
Скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0001044 від 22.07.2019 року у зв`язку з її передчасністю, необгрунтованістю та невмотивованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.09.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1