УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 25.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006043, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Лизине, Білокуракінського району, Луганської області, який не працює, мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

УСТАНОВИВ:

28.12.2020 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_7 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 25.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006043, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 25.12.2020, приблизно о 21:50 год., ОСОБА_5 знаходився поблизу будинку № 15, який розташований по проспекту Оболонському у м. Києві. Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_5 побачив потерпілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , зайшов слідом за потерпілою ОСОБА_9 до під`їзду, дочекався доки остання зайшла до ліфтової кабіни та зайшов слідом за нею.

Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, вихопив мобільний телефон, по якому розмовляла потерпіла. Після чого остання почала чинити опір протиправним діям ОСОБА_5 .

З метою припинення опору потерпілої, ОСОБА_5 завдав декілька ударів в область обличчя потерпілої ОСОБА_9 , після чого забрав належну їй сумку, витрусив її вміст на підлогу ліфтової кабіни та почав збирати особисті речі потерпілої. Остання побачивши це почала намагатись забрати свої речі, однак ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_9 декілька разів об ліфтову кабіну з метою придушення волі ОСОБА_9 до супротиву.

У подальшому, коли ліфтова кабіна зупинилась на 8 поверсі вищевказаного будинку, останній вийшов з ліфтової кабіни та побіг до східця до низу, зникнувши з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Унаслідок вчинення кримінального правопорушення у потерпілої ОСОБА_9 підозрюваним ОСОБА_5 було викрадено банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіжі), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим у клопотання слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просили слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1. ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, за для застосування до підозрювано ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Зокрема, у підозрюваного нього немає постійного місця проживання в м. Києві, з матеріалів кримінального провадження станом на теперішній час він не повідомив точну адресу свого фактичного перебування.

Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідків є те, що підозрюваний шляхом вмовляння, підкупу або погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розслідування.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний не має постійного джерела доходу, належних засобів для існування. Підозрюваний ОСОБА_5 , на думку прокурора, може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також необхідно, на думку прокурора, врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, соціальні зв`язки підозрюваного, відсутність у нього постійного офіційного місця роботи, зареєстрованого місця проживання в м. Києві, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.

Під час досудового слідства не встановлено будь-яких ґрунтовних даних про те, що підозрюваний не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав факт здійснення ним нападу на потерпілу, але не зміг пояснити чому він це зробив, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між тим, просив суд врахувати, що він не збирається переховуватися, має постійне місце проживання у хостелі, а також має цивільну дружину та дитину, які мешкають в Луганській області та яким він надсилає грошові кошти, які заробляє на будівництві.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого чи обрати іншій, більш м`який запобіжний захід як нічний домашній арешт. Обґрунтованість підозри захисником не оспорювалась. На думку захисника запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту надасть можливість підозрюваному працювати та утримувати родину, зокрема цивільну дружину та дитину. Захисник зауважує, що ним надано суду копію свідоцтва про народження де прізвище батька дитини вказано зі слів матері, та не відповідає прізвищу підозрюваного. Однак це стала практика для тих сімей, де батьки не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Також захисник пояснив, що в нього не було достатньо часу для здобуття інших доказів, які характеризують особистість підозрюваного, зокрема довідки з місця роботи та проживання. Але на запитання суду, який час потрібний для їх отримання та надання суду, відповісти не зміг.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділу Оболонського відділу поліції ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене внесеного 25.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006043, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

26.12.2020 в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_5 було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

26.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази:

- протокол огляду місця події від 25.12.2020 з якого видно, що було оглянуто приміщення п`ятого під`їзду дев`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_2 , під час якого оглянуто ліфтову кабіну даного під`їзду, а також приміщення восьмого поверху даного під`їзду, де виявлено та вилучено речі згідно з протоколом огляду;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2020, з якого видно, що було затримано ОСОБА_5 та при особистому обшуку було вилучено банківську картку № НОМЕР_1 ;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.12.2020, з якого видно, що остання повідомила обставини події, зокрема напад на неї 25.12.2020 невідомої особи чоловічої статі, яка намагалась заволодіти її майном та заволоділа належною їй банківською карткою № НОМЕР_1 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_9 від 26.12.2020, з якого видно, що ОСОБА_9 впізнала як особу, яка вчинила на неї напад ОСОБА_5 ;

- протокол огляду предмету від 26.12.020 з якого видно, що було оглянуто спеціальний пакет з якого вилучено речі та документи, які були вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , зокрема банківську картку № НОМЕР_1 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 26.12.2020 з якого видно, що він мешкає у будинку АДРЕСА_2 . 25.12.2020 увечорі був вдома, почув крики, вибіг на сходову клітину, де між 6 та 7 поверхами побачив дівчину, яка плакала та сказала, що на неї напав невідомий чоловік. До них підійшов їх сусід ОСОБА_11 . Він разом з ОСОБА_11 допомогли зібрати дівчині її речі, які були розкидані поруч. Чоловіка, який здійснив напад, він не бачив;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 26.12.2020 з якого видно, що він мешкає у будинку АДРЕСА_2 . 25.12.2020 увечорі був вдома, почув крики, вибіг на сходову клітину, де між 6 та 7 поверхами побачив сусіда ОСОБА_13 та дівчину, яка плакала та сказала, що на неї напав невідомий чоловік. Він разом з ОСОБА_13 допоміг зібрати дівчині її речі, які були розкидані поруч. Чоловіка, який здійснив напад, він не бачив.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_5 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_14 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Отже, суд вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як видно з клопотання, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, а саме переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного в судовому засіданні, а також особистість ОСОБА_5 , суд погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчинити інший злочин, а також може впливати на потерпілу, як і з підставами їх існування, вказаними прокурором у судовому засіданні.

Між тим, на думку суду, відсутній такий ризик - перешкоджати іншим чином, оскільки на його обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Тим більше, на думку суду, такий ризик може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були неведені в судому засіданні для їх оцінки.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя, оцінюючи клопотання слідчого, враховує також тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до шести років, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також те, що ОСОБА_5 не працює. Приймаючи таку позицію, суд враховую показання підозрюваного та захисника, але окрім їх показань у судовому засіданні інших доказів стороною захисту надано не було. Більше того, підозрюваний не міг назвати адреси де він працює, як і інші відомості щодо місця роботи на керівництва господарюючого суб`єкту з яким має трудові відносини.

Крім того, надані матеріали справи та встановлені у судовому засіданні обставини свідчать, що ОСОБА_5 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, застосував фізичну силу намагаючись подолати опір потерпілої, яка захищала своє майно. Дані обставини спростовують показання підозрюваного, що він вчинив це не обдумано та раптово для себе. При цьому підозрюваний ОСОБА_5 має незадовільний фінансовий стан, оскільки заклав в ломбард належний йому телефон, що вбачається з відповідної копії квитанції вилученої під час особистого обшуку 26.12.2020. А отже, оскільки ОСОБА_5 вже обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисного злочину, який вчинив саме з метою покращити свій матеріальний стан, то з певною мірою, на даний час, можна вважати, що існує імовірність вчинення підозрюваним нового корисного злочину.

Суд звісно оцінює надані захисником матеріали - копію свідоцтва про народження, копію трудової книжки, копію довідки взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, пенсійне посвідчення, витяг з історії хвороби. Але ці всі документи характеризують особистість ОСОБА_5 лише в минулому.

Крім того, наведені документи, на думку суду, наразі не впливають на існування чи відсутність ризиків, які встановлені під час судового розгляду. Оскільки з наданих документів неможливо достеменно встановити, чи має ОСОБА_5 постійне місце проживання у наведеному ним хостелі, як і наявність постійного місця роботи, сталого доходу, перебування на утриманні сім`ї. При цьому дина, як свідчить копія свідоцтва, досягла 6 років, тож мати дитини має можливість працювати та її самостійно утримувати.

Також не є зрозумілими надані суду копія витягу з історії хвороби, копія трудової книжки, копія пенсійного посвідчення, оскільки сторона захисту, надаючи їх суду, не пояснювала мети їх надання та обставин, які ці документи підтверджують чи спростовують.

Приймаючи таке рішення суд діє відповідно до ст. 22 КПК України, а саме виходить з того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, при задоволенні клопотання слідчого, сторона захисту матиме час протягом 30 днів з дня обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу здобути відповідні документи, на підтвердження висловлених ним у судовому засіданні обставин, та відповідно до положень ст. 201 КПК України звернутися до слідчого судді з клопотання про зміну запобіжного заходу після їх здобуття.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 196 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачених п. 2, 3 тобто існування ризиків та наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як тримання під вартою (п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), який є винятковим запобіжним заходом, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 лише такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою є, наразі, необхідним для запобігання встановленим у судовому засіданні ризикам, як встановлено і неможливість застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу. А отже, у відношенні ОСОБА_5 підлягає застосуванню запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Між тим, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру 26.12.2020, а клопотання про обрання запобіжного захожу розглядається 28.12.2020, на час розгляду клопотання строк досудового розслідування становить лише 58 днів. У зв`язку з чим запобіжний захід щодо ОСОБА_5 може бути застосованим не більше ніж на 58 днів - до 23.02.2020, тобто в межах строку досудового розслідування.

Отже, клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 25.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006043, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, на шістдесят днів підлягає частковому задоволенню.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження, як і формулювання підозри, вбачається, що ОСОБА_5 безпосередньо вчиняв дії пов`язані із застосуванням насильства щодо потерпілої, а отже, на думку суду, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України ОСОБА_5 не слід визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

При цьому, судом також перевірено, що підозрюваному ОСОБА_5 26.12.2020 було відповідно до вимог ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про відсутність порушень прав ОСОБА_5 . Судом також перевірено, що підозрюваного ОСОБА_5 затримали в порядку ст. 206-209 КПК України, а під час розгляду клопотання не було встановлено порушень прав підозрюваного, чи можливих застосувань незаконних засобів чи впливу при затриманні, або в процесі доставки до слідчого судді.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 25.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006043, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів.

Альтернативний запобіжний захід ОСОБА_5 в вигляді застави не встановлювати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та дії до 23.02.2020.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1