Справа № 405/6449/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив задовольнити, вказав, що він перебуває на диспансерному обліку в медичній частині установи, має ряд захворювань. Окрім того, щиро розкаявся на досудовому розслідуванні та слуханні справи по суті. Наголошував про те, що за місцем проживання характеризується позитивно, у 2020 році здобув повну загальну середню освіту, за допомогою листування навчається в школі віруючих. Вважає, що є всі підстави для замінити довічного позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 80 КК України

Захисник в судовому засіданні підтримав думку засудженого та вказав, що клопотання його підзахисного базується на нормах КК України та має бути розглянуто і задоволено, оскільки ОСОБА_5 відбув більше 25 років і є підставі для заміни покарання на певний строк, а саме 15 років, як це передбачено в статті.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та вказав, що питання у відповідності до ч.5 ст.80 КК України вирішується тоді, коли вирок не виконується. Після відбуття 25 років покарання засуджений має право на помилування, а тому вважає, що не має підстав для задоволення заяви засудженого.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Кіровоградського обласного суду від 27.12.2000 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів за ст.69 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст. 142 КК України (в редакції 2001 року), ст.17 пп. а, г, е, з, і ст.93 КК України (в редакції 2001 року), пп. а, е, з, і ст. 93 КК України (в редакції 2001 року), ст. 17 ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст. 140 КК України (в редакції 2001 року), ч.1 ст. 145 КК України (в редакції 2001 року), ч.3 ст. 193 КК України (в редакції 2001 року), ч.2 ст.223 КК України (в редакції 2001 року) та за сукупністю злочинів на підставі ст.42 КК України (в редакції 1960 року) остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього, належного йому майна.

Відповідно до вимог статті 152 Кримінально-виконавчого кодексу України однією з підстав звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно ч.1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ч.5 ст.80 КК України питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі замінюється позбавленням волі.

Тобто, стаття 80 Кримінального кодексу України застосовується якщо вирок не виконується.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, вирок відносно засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили, звернутий до виконання з моменту набрання ним чинності і виконувався, на даний час переглядається Кіровським районним судом м. Кіровограда, отже строк давності до даного обвинувального вироку не застосовується і відсутні підстави розглядати питання про можливість заміни довічного позбавлення волі.

Суд вважає за потрібне роз`яснити засудженому, що частиною першою статті 87 Кримінального кодексу України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно з частиною другою статті 87 Кримінального кодексу України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань. Право клопотати про помилування має в тому числі особа, яка засуджена судом України і відбуває покарання в Україні. Клопотання про помилування може бути подано після набрання вироком законної сили, а у разі оскарження вироку в касаційному порядку - після прийняття рішення відповідним судом. У випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Особи, які засуджені за тяжкі чи особливо тяжкі злочини або мають дві і більше судимостей за вчинення умисних злочинів чи відбули незначну частину призначеного їм строку покарання, можуть бути помилувані у виняткових випадках за наявності надзвичайних обставин.

Таким чином, кримінальний законодавством України передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням лише шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування призначеного покарання за вироком Кіровоградського обласного суду від 27.12.2000 року у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку та заміни покарання у виді довічного позбавлення волі, слід відмовити.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або про звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 80 КК України, відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький СІ» для вручення засудженому.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_6