БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/548/17
Провадження № 1-кп/497/1/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2021 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт відносно,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград, Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого Болградським районним судом Одеської області:
-18.12.2009 року за ст.185 ч.2 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений з місця відбування покарання 21.05.2014 року в зв`язку з відбуттям покарання;
- 02.12.2014 року за ст.125 ч.2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1190.00 гривен,
особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.08.2005 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 надійшов з Ізмаїльської місцевої прокуратури до Болградського районного суду Одеської області 18.04.2017 року.

25.04.2017 року проведено підготовче судове засідання.

До судового розгляду обвинувальний акт призначався неодноразово.

Однак, в судові засідання 22.05.2017 року, 29.05.2017 року, 02.06.2017 року, 20.06.2017 року обвинувачений не з`являвся, причини неявки суду не повідомляв.

Ухвала суду від 02.06.2017 року (а.с.38) про привід обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання 20.06.2017 року не виконана, привід обвинуваченого не здійснено (а.с.40).

За усіма відомими адресами: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 обвинувачений відсутній.

Протягом 2017-2020 року прокурором неодноразово подавалися клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, а також про оголошення розшуку обвинуваченого, оскільки він з м.Болград Одеської області зник, і місце його перебування не відомо, які ухвалами суду задовольнялися, та надавався дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, та оголошено його розшук.

Під час проведення розшукових заходів встановлено, що 19.01.2021 року о 01:00 годині на виконання ухвали Болградського районного суду Одеської області від 12.10.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України затримано в порядку ст.191 КПК України (а.с. 146, 150-152).

Наразі прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.147-149).

Ухвалою суду від 19.01.2021 року провадження по справі відновлено та призначено судове засідання на 19 січня 2021 року о 14:00 годині (а.с.153).

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Стверджував про наявність ризиків визначених ст.177 КПК України, а також у зв`язку з переховуванням обвинуваченого від суду майже чотири роки, виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В наявності є достатньо ризиків, передбачених КПК України, в тому числі приховування від суду, відсутність міцних соціальних зв`язків, а ті які є, не змогли гарантувати дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а ні постійного, а ні тимчасового місця роботи також не має, суспільно-корисною працею не займається, тобто жодних висновків не зробив та на шлях виправлення не став.

Всі ці обставини свідчать про неможливість забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора, просив не обирати йому такий суровий запобіжний захід як тримання під вартою, так як він усвідомив наслідки своєї поведінки, а від суду приховувався оскільки боявся реальної міри покарання, яка йому загрожувала у разі засудження. Стверджував, що він сам зателефонував працівнику поліції і повідомив своє місце проживання, та просив приїхати його і забрати з м.Мелітополь Запорізької області.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_5 заперечував доводи прокурора, просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він має постійне місце реєстрації та проживання в м.Болград, Одеської області. Звертав увагу суду, що обвинувачений розкаюється в тому, що приховувався від суду, та сам повідомив своє місце знаходження.

Суд, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження та клопотання прокурора, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Прокурор звертаючись з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі:
- відсутність міцних соціальних зв`язків, які могли б гарантувати дотримання обвинуваченим, покладних на нього процесуальних обов`язків;
- є особою, яка неодноразово вже притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі і аналогічних злочинів, в наслідок чого жодних висновків для себе не зробив, навіть після відбуття реальної міри покарання;

- а ні постійного, а ні тимчасового місця роботи також не має,
- суспільно-корисною працею не займається,
- майже чотири роки переховувався від суду.
Твердження обвинуваченого, що він не має наміру приховуватися від суду, судом розцінює критично, оскільки ОСОБА_4 є особою, яка неодноразово вже притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі і аналогічних злочинів, в наслідок чого жодних висновків для себе не зробив та скоїв новий злочин, тобто вперто не бажає ставати на шлях виправлення.

Усі, вище перелічені обставини свідчать про відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, які є досить очевидними.

Оцінивши обставини визначені ст.178 КПК України, суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.
Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п.2 ч.5 цієї ж статті щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість кримінального злочину, за яким він обвинувачується, постійного місця роботи не має, відсутні відомості про будь-які взагалі джерела його доходів, відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримувати останнього від неправомірних дій, чи забезпечити його правомірність перебування на території України, перебування у розшуку біля чотирьох років, суд вважає за необхідне визначити заставу в 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270.00 гривень х 50 = 113 500,00 гривень), що є далеко не максимальним розміром, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений до 19.03.2021 року, суд вважає за необхідне покласти наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду; не відлучатися за межі Болградського району без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, вжити заходи до офіційного працевлаштування.
Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України підозрюваний (обвинувачений) звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 184, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою рахувати з дати затримання 19.01.2021 року.
Строк дії ухвали визначити до 19.03.2021 року включно.
Одночасно визначити розмір застави у межах 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 113 500.00 гривень (сто тринадцять тисяч п`ятсот гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, не відлучатися за межі Болградського району Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, вжити заходи до офіційного працевлаштування.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19 березня 2021 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».
У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1