Справа № 296/9188/20
У Х В А Л А
Іменем України

11 листопада 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3

розглянувши матеріали скарги представника Міністерства оборони України ОСОБА_4 на постанову слідчого, -

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 02.11.2020 року надійшла скарга представника Міністерства оборони України ОСОБА_4 на постанову слідчого від 07.10.2020 року про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого в повному обсязі, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 22.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.191, 1 ст. 364 КК України, як незаконну та невмотивовану. Зобов`язати уповноважених та компетентних осіб слідчого управління ГУНП в Житомирській області у провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000250 від 22.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 364 КК України, розглянути клопотання представника потерпілого Міністерства оборони України ОСОБА_4 за вихідним № 407/1413 від 05.10.2020 та провести слідчі (розшукові) дії, викладені у клопотанні, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, а також вирішення притягнення до кримінальної відповідальності винуватих осіб в порядку ст.ст.2. 9. 22. 24, 28. 56, 58 214 та 220 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, а також вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності винуватих осіб в порядку ст.ст.2, 24, 28, 214 та 220, а також ст. ст. 303 - 308 КПК України представником потерпілого Міністерства оборони України ОСОБА_4 за вихідним № 407/1413 від 05.10.2020 слідчому СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 направлено клопотання про проведення слідчих дій.

21.10.2020 вхідний № 2522 до МО України за вихідним № 10836/24 від 08.10.2020 надійшла поштою постанова слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 07.10.2020, про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілого в повному обсязі з мотивів - потерпілий відповідно до КПК України, не наділений правом надання вказівок слідчому (проведення допитів та надання переліку питань) під час здійснення досудового розслідування. Слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Визначення переліку та обсягу питань допитуваній особі є виключно прерогативою слідчого відповідно до ст. 40 КПК України.

Вищевказана постанова слідчого ОСОБА_3 від 07.10.2020 про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілого в повному обсязі по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000250 від 22.08.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 364 КК України, являється незаконною та невмотивована, та підлягає скасуванню, оскільки слідчий своїм рішенням порушив основоположні принципи кримінального провадження.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарті охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При цьому, ч. 2 цієї статті також встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Пунктом 7 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання її представником законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Приписами ст. 220 КПК передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Частиною 3 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Форма постанови та відомості, які повинні бути в ній зазначені, викладені у ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, постанова слідчого та прокурора складається з вступної частини, мотивувальної частини, в якій зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а також резолютивної частини, в якій зазначаються зміст прийнятого процесуального рішення, місце та час (строки) його виконання, особу, якій належить виконати постанову, можливість та порядок оскарження постанови.

Мотивуючи постанову щодо відмови клопотання від 05.10.2020 року слідчий зазначив, що права потерпілого визначені статтею 56 КПК України, якою не передбачено право потерпілого надання вказівок слідчому (проведення допитів та надання переліку питань) під час здійснення досудового розслідування.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Частиною 5 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Аналізуючи доводи сторін, слідчий суддя вважає, що при винесені оскаржуваної постанови слідчим не були порушені вимоги кримінального процесуального кодексу, постанова прийнята з урахуванням повноважень органу досудового розслідування (ст.ст.40, 92, 93 КПК України), виходячи з обставин, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України та з врахуванням положень ч. 1 ст. 223 КПК України, яка визначає поняття слідчих (розшукових) дій.

Оцінюючи зміст оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого Міністерства оборони України ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про її законність та обґрунтованість, оскільки остання винесена уповноваженою особою у межах досудового розслідування кримінального провадження, достатнім чином мотивована, а тому відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у зв`язку із чим підстав для її скасування не встановлено.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що скарга представника Міністерства оборони України ОСОБА_4 на постанову слідчого є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника Міністерства оборони України ОСОБА_4 на постанову слідчого -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1