Справа № 932/9430/20
Провадження №1-кс/932/5161/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року м.Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого СВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000046 від 16.06.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2020 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання з якого вбачається, наступне.

Слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 15.06.2020, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 4 ст. 321 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою Дніпропетровської області, зі включенням у групу процесуальних керівників прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №3.

Так, відповідно до повідомлення ГВ БКОЗ УСБУ у Дніпропетровській області, останніми отримано дані про те, що мешканець м. Кривий Ріг ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також іншими невстановленими особами налагодив канал незаконного переміщення на митну територію України з Китайської Народної Республіки медичних препаратів та лікарських засобів (анаболічних стероїдів) компанії ZPHC (Zhengzhou Pharmaceutical Co Ltd), у складі яких містяться речовини «метандієнон» та «нандролон», які, згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 490 від 17.08.2007 року «Перелік отруйних лікарських засобів за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами», є сильнодіючими. При цьому, вказана продукція потрапляє на територію України з приховуванням від митного контролю у вигляді біологічно активних добавок, вітамінів (речовина, таблетки, порошок). Відправлення зазначених товарів здійснюється через підставних осіб, поштовим каналом з приховуванням від митного контролю (з елементами маскування, під виглядом вітамінів, спортивного харчування, біологічно активних добавок тощо).

Після переміщення на митну територію України сировини та поліграфії для виготовлення медичних препаратів та лікарських засобів компанії ZPHC в один з морських портів в Одеській області, вищевказані особи організовують транспортування зазначеної сировини та поліграфії до будівлі за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Волошкова, б. 23, яка орендується членами протиправної діяльності та використовується як складське приміщення та виробнича лабораторія. Отримано інформацію, що у будівлі за вказаною адресою ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами здійснюється зберігання, сортування, фасування та таблетування зазначених медичних препаратів та лікарських засобів компанії ZPHC, які містять сильнодіючі речовини в особливо великих розмірах, з метою їх подальшого збуту торгівельним представникам на території України та клієнтам у країнах Західної Європи.

Таким чином, в діях вищевказаних осіб та інших задіяних у протиправній схемі осіб вбачаються ознаки вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.201 КК та ч.4 ст. 321 КК України.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про необхідність частково задовольнити клопотання за наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, встановлено, що 18.08.2020 в ході проведення обшуку приміщення, в якому проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення обшуку було виявлено та вилучено ряд майна на яке слідчий просить накласти арешт.

Вказаний обшук проводився на підставі ухвали слідчого від 23 липня 2020 року (справа № 932/8516/20).

Враховуючи те, що по частині майна, на яке слідчий просить накласти арешт, вилучення якого прямо надано дозвіл в вищезазначеній ухвалі про проведення обшуку, а відповідно до приписів ч. 7 ст. 236 КПК України, таке майно не вважається тимчасово вилученим і не потребує додаткового накладення арешту на підставі чого, ввжаю, що необхідно відмовити у накладенні арешту на майно дозвіл на вилучення якого прямо надано в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку.

Що стосується іншого тимчасово вилученого майна, вважаю що на таке майно необхідно накласти арешт, оскільки вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто, вказане майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, є речовим доказом, вказане майно може бути приховане, пошкоджене, знищене, перетворене, тобто необхідно зберегти цей речовий доказ саме шляхом накладення на нього арешту на підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000046 від 16.06.2018, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, про арешт майна - задовільнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно яке було вилучене під час проведення обшуку, а саме:

?2 скретч-карти, без сім-карток, оператора «Київстар» з номерами телефону НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ;

?1 скретч-карта, із сім-картою оператора «Київстар», з номером телефону НОМЕР_3 ;

?2 скретч-карти, без сім-карток, оператора «Київстар» з номерами НОМЕР_4 та НОМЕР_5 ;

?
?Мобільний телефон «Xiaomi» модель Redmi Note 3, imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_6 ;

?Ноутбук «Lenovo» чорного кольору. модель «Think PAD», s/n: L3-g624407I11;

?Ноутбук «Lenovo» чорного кольору. модель «Think PAD», s/n: R8-HVPW709109;

?
?34 флаєра чорного кольору з написами «ZPHCD, Made For Champions»,

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню

Строк дії ухвали - до її скасування у встановленому порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1