Дата документу Справа № 334/2791/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/2791/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1513/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 7 вересня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 3 серпня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжяперебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, з огляду на те, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме щодо переховування обвинуваченного від суду. Просить подовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжявід 3 серпня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строкомдо 1 жовтня 2020 року. Суд врахував дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою зазначила, що суд продовжив даний запобіжний захід необґрунтовано у зв`язку з наступним. Так, в обґрунтування продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив про існування ризиків щодо переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення нового кримінального правопорушення. Однак, суд безпідставно не врахував наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_8 , наявність місця проживання та реєстрації, його стан здоров`я, обвинувачений є інвалідом 3 групи та інсулінозалежною людиною, також у нього погіршився зір та турбує зломана нога, тому обвинувачений потребує медичної допомоги, яку в умовах СІЗО отримати не можливо. Отже, стан здоров`я ОСОБА_8 спростовують наявність ризику переховування від суду. Висновок про ризик вчинення нових правопорушень також є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 раніше не судимий та ніколи не мав раніше проблем із законом. Також не доведений ризик впливу на свідків та потерпілих, який можливо забезпечити шляхом обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання в смт. Балабине, де він перебував би під наглядом поліції. Просить скасувати ухвалу суду від 03.08.2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У зв`язку із відсутністю клопотання про забезпечення участі обвинуваченого ОСОБА_8 при апеляційному розгляді та відсутністю питань щодо погіршення становища, позиції захисника про можливість апеляційного розгляду на відсутності обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути провадження за відсутністю ОСОБА_8 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Матеріали контрольного кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Апеляційна інстанція знаходить вірним висновок суду першої інстанції про те, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Беручи до уваги необхідність врахувати не лише інтереси конкретної особи, а й загальносуспільний інтерес, який у даному випадку стосується результату розгляду кримінального провадження по обвинуваченню щодо умисного вбивства, тобто протиправного позбавленні життя особи, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а тому з урахуванням обставин конкретного кримінального провадження, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконного вливати на потерпілу, свідків.
Ризик переховування, з огляду на очікуване покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, наразі є реальним, що на думку судової колегії, виключає можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на будь-який інший більш м`який запобіжний захід, оскільки ні особисте зобов`язання чи особиста порука, ні застава, ані домашній арешт не забезпечать уникнення вказаних ризиків.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також знайшов своє підтвердження, оскільки раніше потерпіла повідомляла про такий вплив у заяві від 13.03.2020 року (а.п. 22), а тому існує реальний ризик, що перебуваючи на свободі обвинувачений зможе погрожувати потерпілій і свідкам.
Сукупна наявність вище зазначених ризиків поряд із серйозністю висунутого обвинувачення свідчить на користь прийнятого судом рішення.
Разом з тим, як і в попередньому рішенні Запорізького апеляційного суду від 05.08.2020 року, апеляційна інстанція не вбачає доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки дані стосовно особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності та відсутність інших відомостей, не надають об`єктивних підстав на користь такого висновку.
При цьому, апеляційний суд приймає до уваги доводи апелянта щодо стану здоров`я обвинуваченого, між тим судова колегія зауважує на тривалості часу, що минув з моменту отримання тілесного ушкодження та проходження обвинуваченим з цього приводу лікування у умовах стаціонару. Дані щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого відсутні.

Зазначені обставини не зменшують існування встановлених ризиків та не спростовують висновок суду.

При таких обставинах, відповідно до вимог ст. 407 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 серпня 2020 року, якою в рамках кримінального провадження продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 01.10.2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4