УХВАЛА

02 грудня 2020 рокум. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4
слідчий ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Рівне скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :
Адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася зі скаргою до Рівненського міського суду на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2020 року.
В скарзі зазначає, що з 11.02.2015 року в провадженні СВ Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області знаходяться матеріали кримінального провадження №000978 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у якому потерпілою визнана ОСОБА_4 .
Ухвалою Рівненського міського суду від 17 квітня 2019 року постанова старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 від 28 лютого 2019 року була скасована, а матеріали кримінального провадження направлені для подальшого досудового розслідування до СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.
На адвокатський запит від 01 червня 2020 року т.в.о начальника Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області листом від 05.06.2020 року повідомив , що у зазначеному кримінальному провадженні проводяться всі необхідні слідчі дії з метою з*ясування всіх фактичних даних на підставі яких буде встановлено наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. За наслідками досудового розслідування будуть прийняті процесуальні рішення та у відповідності до ст.111 КПК України буде повідомлено про прийняті рішення.
На скаргу ОСОБА_4 до прокуратури Рівненської області і на новий адвокатський запит від 01.10.2020 року було отримано відповідь в.о начальника Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області від 06.10.2020 року до якої долучено копію постанови слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження.
Як вбачається із тексту постанови слідчого, із тексту попередньої постанови старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції, в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_6 від 28 лютого 2019 року була вилучена вказівка на порушення водієм тролейбуса пасажирським марки «Шкода 14 Тр» реєстраційний номер НОМЕР_1 за маршрутом №3 ОСОБА_7 вимог підпункту б) пункту 2.3. Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, однак зазначено, що закриваючи задні двері транспортного засобу водій затиснула стопу лівої ноги ОСОБА_4 , яка не закінчила висадку із салону тролейбусу та під час руху якого із заблокованою дверима ногою втратила координацію та впала на проїзну частину.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №757 від 30.07.2015 року у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді внутрішньосуглобового перелому міжвиросткового підвищення та зовнішнього виростка лівої великогомілкової кістки з помірним зміщенням, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень мають ознаки середнього ступеня тяжкості.
Слідчий ОСОБА_5 стверджує , що за результатами досудового розслідування факт події підтвердився в повному обсязі, однак достовірно встановити чи мала місце саме дорожньо-транспортна пригода в рамках кримінального законодавства не представилось можливим з причин, які в своїй сукупності ставлять під сумніви покази потерпілої ОСОБА_4 в цілому як особи, яка зацікавлена в результах проведення досудового розслідування.
З постанови слідчого ОСОБА_5 слідує, що частиною 1 ст.286 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричило потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень .
При цьому слідчий ОСОБА_5 вважає, що дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, визначеного ст.124 КУпАП (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна).
Постановою Рівненського міського суду від 01 квітня 2019 року у справі №569/5623/19 провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст.124 КУпАП закрите у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З мотивувальної частини вказаної постанови суду видно, що з досліджених копій документів не вбачається пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна внаслідок порушення водієм Правил дорожнього руху.
По висновку Рівненського міського суду, зазначеного в ухвалі від 17 квітня 2019 року , порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків, уже свідчать про можливу наявність в її діях ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У зв`зку з чим, твердження слідчого про відсутність у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є безпідставним, суперечливим та підлягає додатковому дослідженню. Слідчий навіть не допитував водія тролейбуса та не проводив з нею експеримент за участю з потерпілою, про що вказано в ухвалі суду.
Як видно із тексту постанови слідчого від 31.07.2020 року, у ній відсутні пояснення ОСОБА_7 , а те , що експеримент з нею не проводився ОСОБА_4 відомо і без цього- жодного разу після ухвали Рівненського міського суду від 17 квітня 2019 року на проведення слідчий дій її ніхто не викликав.
Стосовно сумнівів у правдивості показів потерпілої, зазначених у постанові слідчого , то вони видумані. Свідок ОСОБА_8 , покази якого за
твердженням слідчого ніби-то суперечать показам потерпілої , описав те, що він побачив , коли зреагував на крики людей до водія тролейбуса після того, як той рушив , він не був очевидцем події з самого початку .
Сліди волочіння в медичних документах потерпілої не зафіксовані через те, що ОСОБА_4 піддалася на умовляння і прохання водія тролейбуса ОСОБА_7 , яка обіцяла платити за її лікування, доказом чого є наявна у справі розписка. Свого слова водій не дотримала , саме тому ОСОБА_4 звернулася в правохоронні органи лише 11.02.2015 року, а не 30.01.2015 року.
Висновок експерта №Д-14 від 11.01.2019 року, згідно якого характер перелому в даному випадку не є властивим для стиснення ділянки колінного суглобу тупими предметами (дверима тролейбуса) по бокових поверхнях, на що вказує потерпіла є помилковим, оскільки ОСОБА_4 ніколи не пояснювала, що дверима їй затиснуло коліно, а навпаки - вона завжди стверджувала, що затиснуло стопу її лівої ноги , про що вказано і в самій оскаржуваній постанові слідчого від 31.07.2020 року. Згідно ж попереднього висновку експерта , про який слідчий чомусь замовчує, тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_9 , не властиві для падіння з висоти власного росту.
Про те, що вказана подія була саме дорожньо-транспортною подією свідчить те, що в постанові про закриття кримінального провадження від 31 липня 2020 року зазначені дії водія під час руху тролейбуса .
Таким чином, жодних правових підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п.2 ст.284 КПК України у слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта ОСОБА_5 не було.
Просить суд скасувати постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтента поліції ОСОБА_5 від 31 липня 2020 року про закриття кримінального провадження №000978 від 11.02.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України
Адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили їх задоволити.
Слідчий в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення скарги, пояснив, що скарга не обґрунтована та безпідставна. Просив відмовити в задоволенні скарги.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали скарги та перевіривши факти, які в ній викладені, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора;1-1) скасування повідомлення про підозру;2) зобов`язання припинити дію;3) зобов`язання вчинити певну дію;4) відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч.5 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як встановлено в судовому засіданні, що в провадженні слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000978 від 11 лютого 2015 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
31 липня 2020 року слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , винесена постанова про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що кримінальне провадження №0000978 від 11 лютого 2015 року по факту порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, закрито у зв`язку з встановленням відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
В обґрунтуванні своєї постанови слідчий зазначив, що в діях водія ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та підстав для кримінального провадження по даному факту в порядку визначеному КПК України, не має, оскільки таке провадження здійснюється у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і не може бути заходом забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення, оскільки дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки адміністративного правопорушення визначеного ст. 124 КУпАП (Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних- доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна)
В діях водія ОСОБА_7 вбачається порушення підпункту б) пункту 2.3 ПДР (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу не відволікатися від керування цим засобом в дорозі), а також пунктів 10.1. ПДР (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим /часникам руху) та 21.4. ПДР (Водію забороняється починати рух до повного зачиненім дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу), які знаходяться в причинному в`язку з настанням наслідків.
Враховуючи відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення та визначених Кримінальним процесуальним законом підстав для подальшого здійснення кримінального провадження, дане провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , з моменту прийняття кримінального провадження за №0000978 від 11 лютого 2015 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, до свого провадження не проведено жодної слідчої дії для перевірки доводів потерпілого з метою встановлення істини по справі.
У зв`язку з вище викладеним постанова слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 31.07.2020 року, є незаконною і необґрунтованою, слідчий не вжив всіх заходів для перевірки обставин не провів усіх необхідних слідчих дій, не допитав водія тролейбуса та не проводив з нею експеримент за участю з потерпілою, у зв`язку з чим необґрунтовано поклав обставини в основу оскаржуваної постанови, відтак передчасно закрив кримінальне провадження.
Крім того при винесенні оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий не в повній мірі дотримався вимог як кримінального процесуального законодавства, так і практики ЄСПЛ щодо вмотивування і обґрунтування свого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Згідно ч.1 ст.18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.
У відповідності з вимогамип.2ч.5ст.110КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, які постановляють за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Суди з метою забезпечення єдності судової практики, зокрема в частині її відповідності міжнародним стандартам, здійснюючи правосуддя, поряд із нормами національного законодавства мають застосовувати і норми Конвенції. Оскільки у Конвенції є низка характерних особливостей, її положення мають загальний характер, а права людини здебільшого констатуються у ній в абстрактній, оціночній формі, правильне розуміння її норм розкривається у рішеннях ЄСПЛ, які містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Як наголошено у п. 25 Висновку № 9 (2006) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи щодо ролі національних суддів у забезпеченні ефективного застосування міжнародного та європейського права: «національні суди є відповідальними за застосування європейського права. Від них у багатьох випадках вимагається його пряме застосування. Від них також вимагається тлумачення національного права у відповідності з європейськими стандартами. Відтак для реалізації ефективного захисту гарантованих прав і свобод громадян та уникнення у подальшому порушень Конвенції існують всі підстави для застосування у судовій практиці національних судів (їх рішеннях) правових позицій (практики) ЄСПЛ у контексті законодавства України та Конвенції.
Право на вмотивоване рішення витікає з більш загального принципу, закріпленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає людину від свавілля. Національне рішення повинно містити виклад причин, достатніх для відповіді на фактичні і правові (матеріально-правові чи процесуальні) доводи сторін у всіх їх суттєвих аспектах (Рішення ЄСПЛ Руїс Торіха проти Іспанії, 9 грудня 1994 р., п.п.29-30)
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю. (Алексахін проти України п.55)
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стосовно вмотивованості рішень органів з вирішення спорів або судових рішень, то у таких рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У рішенні «Серявін та інші проти України» Суд зазначив, п.58. Суд повторює, що згідно з вставленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються … орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), No 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), No 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
У зв`язку з викладеним слідчий суддя вважає, що подана скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 є обґрунтованою, доводи підтверджені, а тому є такою, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 31.07.2020 року - задоволити.
Поновити строк на оскарження постанови слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтента поліції ОСОБА_5 від 31 липня 2020 року
Скасувати постанову старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області старшого лейтента поліції ОСОБА_5 від 31 липня 2020 року про закриття кримінального провадження №000978 від 11.02.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1