Ухвала
Іменем України
31 серпня 2020 року

м. Київ
Справа № 1-1/12

Провадження № 51 4066 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 травня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про приведення вироку Апеляційного суду міста Києва від 25 січня 2012 року в частині призначення покарання ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства в порядку ст. 539 КПК України.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 порушує питання про перегляд зазначеної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку, просить скасувати її та призначити новий розгляд в Київському апеляційному суді в іншому складі суддів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від

02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) визначено, що Верховний Суд забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права.
Частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Порушене захисником засудженого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 у касаційній скарзі питання стосується оскарження судового рішення, постановленого в порядку ст. 539 ч.6 КПК України.
Щодо вказаного питання Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала висновок в постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к, провадження за касаційною скаргою № 51-115 кмо 17), зазначивши, що за змістом ст. 129 ч. 3 п. 8 Конституції України, ст. 424 ч. 2, ст. 539 ч. 6 КПК України ухвали суду першої інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції за результатами такого перегляду оскарженню у касаційному порядку не підлягають.
Оскаржувана ухвала винесена в порядку ст. 539 ч. 6 КПК України, а тому з врахуванням вищезазначеного висновку об`єднаної палати Верховного Суду не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, у зв`язку із чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику засудженого ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 25 травня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3