Номер провадження: 11-сс/813/1850/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003157 від 25 жовтня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.289; ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 28 жовтня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеські області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.289; ч.2 ст.345 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування до 23 грудня 2020 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_8 обґрунтував погіршенням стану його психологічного здоровся під час перебування в слідчому ізоляторі, а також у зв`язку з необхідністю доглядати його хвору матір 1947 року народження.

Також зазначив про те, що копія ухвали від 28 жовтня 2020 року про застосування запобіжного заходу йому вручена не була.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 частково підтримав вимоги апеляційної скарги та в судовому засіданні просив помістити ОСОБА_8 до закладу з надання психіатричної допомоги, відповідно до ст.508 КПК України.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.289; ч.2 ст.345 КК України за наступних обставин.

Так, 25 жовтня 2020 року близько 07:00 години ранку ОСОБА_8 знаходячись за адресою: м.Одеса, вул.Успенська, 44 визначив об`єктом свого злочинного посягання автомобіль марки Subaru модель Forester д.н. НОМЕР_1 , який був припаркований за вказаною адресою навпроти входу до Urban Bar. Далі з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 відчинив двері автомобіля марки Subaru модель Forester д.н. НОМЕР_1 за допомогою ключа, який він 24 жовтня 2020 в період часу з 07:00 год. до 22:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, викрав у власниці транспортного засобу ОСОБА_10 , яка того дня відпочивала в Urban Bar, скориставшись тим, що потерпіла знаходилась в стані алкогольного сп`яніння.

В подальшому ОСОБА_8 діючи умисно завів автомобіль марки Subaru модель Forester д.н. НОМЕР_1 та почав рухатись по вулиці Успенській. Після цього о 07:05 годин ОСОБА_8 , знаходячись на розі вулиць Рішельєвської та Єврейської, не дотримуючись безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем марки Honda модель Accord д.н. НОМЕР_2 , після чого скрився з місця ДТП. Після цього ОСОБА_8 за адресою: м.Одеса, вул.Троїцька, 25 скоїв наїзд на перешкоду у вигляді металевої споруди, та разом із парканом продовжив свій рух по вулиці Канатній. В подальшому ОСОБА_8 на перехресті вулиць Канатна та провулку Сабанський, не впоравшись з керуванням, скоїв наїзд на сміттєві баки та продовжив рухатись, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, які стали переслідувати ОСОБА_8 .

На перехресті вулиці Канатна та вулиці Успенська ОСОБА_8 скоїв зіткнення з автомобілем марки Reno модель Logan д.н. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_11 та якого після ДТП було госпіталізовано до лікарні. Після чого ОСОБА_8 продовжив рухатись та на перехресті вулиць Канатна та Італійський бульвар був заблокований службовим автомобілем патрульної поліції марки Toyota модель Prius д.н. НОМЕР_4 . В подальшому співробітники патрульної поліції, які входили до складу екіпажу «Океан 304» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 намагались затримати ОСОБА_8 , але останній вдарив ногою ОСОБА_12 в живіт та почав тиснути на газ, тим самим пошкодив службовий автомобіль марки Toyota модель Prius д.н. НОМЕР_4 та здійснив наїзд на ногу співробітнику патрульної поліції ОСОБА_12 .

Після цього ОСОБА_8 , рухаючись по вулиці Фонтанська дорога, 10 здійснив цілеспрямований наїзд на перешкоду у виді воріт, заїхав на територію військової академії, де не впоравшись з керуванням здійснив зіткнення з деревом, внаслідок чого автомобіль марки Subaru модель Forester д.н. НОМЕР_1 загорівся. Своїми діями ОСОБА_8 , заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 280000 гривень, що дорівнює сумі еквівалентній 266 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, 24 жовтня 2020 року о 19:00 годині співробітники УПП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_12 та молодший лейтенант поліції ОСОБА_13 пройшли цільовий інструктаж перед заступанням на чергування, отримали службову зброю, нагрудні значки, камери відеоспостереження та службовий автомобіль, після чого в складі екіпажу «Океан 304» розпочали виконувати свої службові обов`язки.

25 жовтня 2020 під час здійснення патрулювання в складі екіпажу «Океан 304», близько 07:00 працівники поліції отримали повідомлення про те, що гр. ОСОБА_8 , який знаходиться за кермом автомобіля марки Subaru модель Forester д.н. НОМЕР_1 , не дотримуючи безпечної дистанції скоїв зіткнення з автомобілем марки Honda модель Accord д.н. НОМЕР_2 . Приїхавши на місце події за адресою: м. Одеса, вулиця Рішельєвська кут вулиці Єврейської ОСОБА_8 , побачивши автомобіль патрульної поліції, скрився з місця ДТП. Після чого працівниками патрульної поліції, які перебували в складі екіпажу «Океан 304» було прийнято рішення переслідувати вказаний автомобіль, так як водій своїми діями наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху. ОСОБА_14 та ОСОБА_13 переслідували ОСОБА_8 на службовому автомобілі патрульної поліції марки Toyota модель Prius д.н. НОМЕР_4 .

На перехресті вулиць Канатна та Успенська ОСОБА_8 скоїв зіткнення з автомобілем марки Reno модель Logan д.н. НОМЕР_3 , за кермом якого знаходився ОСОБА_11 та якого після ДТП було госпіталізовано до лікарні. Після чого ОСОБА_8 продовжив рухатись та на перехресті вулиць Канатна та Італійський бульвар був заблокований службовим автомобілем патрульної поліції марки Toyota модель Prius д.н. НОМЕР_4 . В подальшому співробітники патрульної поліції, які входили до складу екіпажу «Океан 304» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 намагались затримати ОСОБА_8 , але останній вдарив ногою ОСОБА_12 в живіт та почав тиснути на газ, тим самим пошкодив службовий автомобіль марки Toyota модель Prius д.н. НОМЕР_4 та здійснив наїзд на ногу співробітнику патрульної поліції ОСОБА_12 .

Після чого ОСОБА_8 , рухаючись по вулиці Фонтанська дорога, 10 здійснив цілеспрямований наїзд на перешкоду у вигляді воріт, заїхав на територію військової академії, де не впоравшись з керуванням здійснив зіткнення з деревом, внаслідок чого автомобіль марки Subaru модель Forester д.н. НОМЕР_1 загорівся.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме:

-витягом з ЄРДР за №0003157 від 25 жовтня 2020 року;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від громадянки ОСОБА_10 про незаконне заволодіння транспортним засобом;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

-протоколом огляду місця події від 25 жовтня 2020 року, в ході якого була оглянута ділянка місцевості на території Військової академії за адресою: АДРЕСА_1 ;

-протоколом допиту потерпілого інспектора УПП в Одеській області ОСОБА_12 , в ході якого останній повідомив про фактичні обставини, які стались 25 жовтня 2020 року за участі його патрульного екіпажу та підозрюваного ОСОБА_8 ;

-протоколом затримання ОСОБА_8 від 25 жовтня 2020 року, в порядку ст.208 КПК України;

-іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Злочин, передбачений ч.3 ст.289 КК України, який інкримінується ОСОБА_8 відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

За таких обставин, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 , у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Вказаний ризик також підтверджується відсутністю у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний не має родини та утриманців, він офіційно не працевлаштований.

Доводи про те, що на утриманні у ОСОБА_8 знаходиться хвора матір 1947 року народження, яка потребує його догляду не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_8 не зазначає де саме та з ким проживає його матір, а сам підозрюваний зареєстрований в м. Кам`янець-Подільский Хмельницької області.

Більш того, характер та обставини вчинених ОСОБА_8 злочинів свідчать про існування ризику того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може вчинити нові злочини.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 зазначив про те, що цілком ймовірно ОСОБА_8 хворіє на психічну хворобу, злочини вчинив в стані неосудності, а тому він не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору та на підставі ст.508 КПК України має бути направлений спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Частинами 1 та 2 ст.508 КПК України передбачено, що до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
В судовому засіданні прокурор повідомив, що на теперішній проводиться судово-психіатрична експертиза ОСОБА_8 .

Таким чином факт розладу психічної діяльності ОСОБА_8 на даний час достеменно не встановлений, а тому захисник передчасно порушив питання про необхідність направлення підозрюваного до спецзакладу з надання психіатричної допомоги в порядку ст.508 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не зможуть запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволять контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1) ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України що інкримінується ОСОБА_8 був вчинений із застосуванням фізичного насильства до співробітника патрульної поліції ОСОБА_12 .

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до п.1) ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.345 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів в межах строку досудового розслідування до 23 грудня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4