Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/719/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 286 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеконференції, кримінальне провадження № 0000187за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2020, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ромашки Компаніївського району Кіровоградської області, громадянин України, неодружений, має на утриманні 1малолітню дитину, 2015 року народження, з повною загальною середньою освітою, працюючий водієм ТОВ «ДЗК-ГРУПП» м. Кропивницький, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової інженерно-транспортних (автотехнічних) експертиз № 210 від 29.07.2019 року та № 3186/19-27 від 16.08.2019 року на суму 2 512,10 грн. (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень десять копійок).
Цим же вироком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин:
ОСОБА_9 19.07.2019 близько о 00 години 45 хвилин, порушуючи вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) (п. 2.9 (а) Водієві забороняється керувати транспортних засобом у стані алкогольного сп`яніння...), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_12 .
Здійснюючи рух, ОСОБА_9 , через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. Так, під час руху на вказаному автомобілі по польовій автодорозі від с. Травневе в напрямку с. Виноградівка на території Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_9 , ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), ПДР України:
(п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, порушуючи вимоги п. 12.1 ПДР України (п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним),
- не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, на відстані близько 154 метрів до магазину, розташованого за адресою пл. В.Чорновола, 3 в селі Виноградівка, Компаніївського району, Кіровоградської області, допустив виїзд транспортного засобу на ліве узбіччя по напрямку свого руху та подальше перекидання автомобіля на проїзній частині дороги.
Порушення вищезазначених вимог ПДР України водієм ОСОБА_9 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та в результаті якої пасажир автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 677 від 13.08.2019 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення, від яких померла на місці події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок районного суду та призначити покарання його підзахисному із застосуванням вимог ст. 75 КК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ОСОБА_9 за місцем проходження військової служби, за місцем роботи в ТОВ «ДЗК-ГРУПП» та проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю пенсіонеркою, батьком, інвалідом 2 групи загального захворювання (ампутована нога) та малолітньою донькою 2015 року народження, яка знаходиться на його утриманні, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше не судимий.

Щиро розкаявся, добровільно частково відшкодував шкоду.

Крім того, 22.01.2020 року уклав договір про надання безповоротної фінансової допомоги, який посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_14 , згідно якого візується надавати фінансову допомогу для утримання неповнолітніх дітей загиблої потерпілої в сумі 500 грн, - щомісячно на кожну дитину, з індексацією на період дії.

Наведене свідчить, що виправлення ОСОБА_9 можливе без відбування покарання.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винуватим та засудити за ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районним судом не у повному обсязі взято до уваги те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_9 вину визнав частково, що в свою чергу свідчить про відсутність щирого каяття, оскільки останнє характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Згідно досудової доповіді, наданої відповідним органом пробації, ризик вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній.

Вважає, що покаранням, призначене ОСОБА_9 є несправедливим, оскільки таке покарання не відповідає тяжкості правопорушення, особі обвинуваченого, а також суперечить передбаченій кримінальним законом меті покарання - реалізації виправлення засудженого.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив призначити більш суворе покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.286 КК України,у колегії суддів сумнівів не викликає. Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Оцінивши дослідженні у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст.286 КК України, як вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відповідно до ст. 12 КК України є необережним тяжким злочином,особу винуватого, який за місцем проходження військової служби, роботи в ТОВ «ДЗК-ГРУПП» та проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю пенсіонеркою, батьком, інвалідом 2 групи загального захворювання (ампутована нога) та малолітньою донькою 2015 року народження, яка знаходиться на його утриманні, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, раніше не судимий.
Пом`якшуючими обставинами по справі визнано щире каяття обвинуваченого, добровільне часткове відшкодування шкоди.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_9 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Також районним судом взято до уваги досудову доповідь про обвинуваченого ОСОБА_9 від 28.10.2019 року, складеної інспектором Компаніївського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, у т.ч. зазначення у ній: «беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.
Крім цього, судом першої інстанції враховано, що 22.01.2020 року між ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_7 укладено договір про надання безповоротної фінансової допомоги, який посвідчений приватним нотаріусом Компаніївського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_9 зобов`язується надавати фінансову допомогу для утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 500 грн. щомісячно на кожну дитину, з індексацією на період дії договору.
Разом з тим судом передшої інстанції враховано заяву потерпілої ОСОБА_7 від 28.08.2019 року в якій просиьт не позбавляти волі обвинуваченого для того, щоб він допомагав матеріально до досягнення найменшої дитини повноліття.
А тому, на думку колегії суддів, обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Доводи апеляції захисника стосовно призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням вимог 75 КК України колегією суддів не можу бути враховано оскільки обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючо. Обставиною. Вказане узгоджується з висновками щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного суду у справах: № 452/3162/16-к від 8.02.2018, №702/880/16-к від 10.05.2018, №286/2571/16-к від 07.06.2018, №682/956/17 від 21.08.2019 та №439/548/19 від 11.03.2020 згідно яких застосування судом положень ст. 75 КК України при призначені покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням за обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у стані алкогольного сп`яніння - вважається неправильним, що тягне за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Апеляційні доводи прокурора про призначення більш суворого покарання з підстав наявності обтяжуючої обставини та врахування досудової доповіді органу пробації колегією суддів не можуть бути враховані, оскільки зазначені обставини вже повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

При фактичних обставинах даної справи, які встановлюють ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та ступінь його небезпечності для суспільства, а також наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі буде достатнім для його виправлення, перевиховання, а також попередження вчинення ним, як самим обвинуваченим, так і іншими особами аналогічних кримінальних правопорушень.

Таке рішення, буде відповідати цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, доводи апеляційних скарг захисника про призначення більш м`якого покарання та прокурора про призначення більш суворого покарання не можуть бути задоволеними, як безпідставні. Адже, відповідно до вимог ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи через суворість, що по справі відсутнє. Оскільки у апеляції захисник наполягає на призначенні більш м`якого покарання та прокурор на більш суворого покарання, а призначене покарання є обґрунтованим, виваженим та справедливим, то підстав для зміни вироку суду чи його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а вирок Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2020 стосовно ОСОБА_9 за ч. 2 ст.286 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_18 Ремез