УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000922від 14.08.2020за ознаками скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309, ч.1, 2, 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000922від 14.08.2020за ознаками скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309, ч.1, 2, 3 ст. 307 КК України.

У ході проведення слідчих дій встановлено, що 14.08.2020, до слідчого управління ГУ НП в Одеській області надійшла інформація про те, що на території м. Одеса та Одеської області діє група осіб, учасники якої займаються незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме зберіганням, фасуванням, виготовленням та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Разом з тим, під час проведення слідчих (розшукових) дій, органом досудового розслідування при оперативному супроводі УБН в Одеській області ДБН НП України встановлено, що до складу вказаної групи осіб входить ОСОБА_5 , який працює реалізатором на ринку «Перемога» у павільйоні №136 по просп. Небесної Сотні, 34 в м. Одесі.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підтримує дружні зв`язки з підозрюваним ОСОБА_6 , обізнаний щодо злочинної діяльності останнього, систематично, з метою особистого вживання та подальшого збуту набуває у ОСОБА_7 особливо-небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, який зберігає за місцем свого мешкання та за місцем своєї роботи.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, з метою відшукання речей, предметів та документів, які мають значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, отримано ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси про дозвіл на проведення обшуку у павільйоні № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, 21.12.2020, в порядку ст. 236 КПК України, на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді, проведено слідчу дію, а саме: обшук павільйону № НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_1 , де працює продавцем ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні, а саме - речовину рослинного походження зеленого кольору.

Далі, вище перелічені речі, предмети та документи оглянуті, після чого у відповідності до ст. 98 КПК України, на підставі винесеної постанови від 21.12.2020, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям та об`єктом протиправних дій, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій та відповідних криміналістичних експертиз у науково - дослідних експертних установах.
Під час судового розгляду, 23.12.2020 зазначене клопотання про накладання арешту на вилучене майно, як неналежно обґрунтоване, було повернуто прокуророві для усунення недоліків.

Беручи до уваги вищевикладене, а також ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою недопущення пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, яке є об`єктом, предметом та знаряддям кримінального правопорушення, та яке визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження, а також те, що є достатні підстави вважати що вище зазначені вилучені речі, а саме: речовина рослинного походження ймовірно є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, набута кримінально протиправним шляхом, її вилучення та накладання на неї арешту мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна.

Від прокурора надійшла заява про розгляд поданого клопотання про арешт майна за її відсутності.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт в судове засідання не з`явилася, обов`язок повідомлення такої особи про дату та час судового засідання покладався на сторону обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000922від 14.08.2020здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1, 2, 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя враховує, що в ході проведення обшуку стороною обвинувачення було вилучено речовину рослинного походження, яка може бути обмеженою/забороненою в обігу, а також набутою кримінально-протиправним шляхом, що свідчить про відповідність такого майна критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України (може бути набутою кримінально-протиправним шляхом), що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна, в тому числі, в цілях забезпечення його подальшого дослідження, з залученням експерта.
Відтак, перед слідчим суддею доведено існування підстав вважати, що обумовлена слідчим суддею річ є доказом в рамках даного кримінального провадження, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В свою чергу, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту майна, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність вищевказаного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальну можливість звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням про скасування арешту майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000922від 14.08.2020за ознаками скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309, ч.1, 2, 3 ст. 307 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучене 21.12.2020 під час обшуку павільйону № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де працює продавцем ОСОБА_5 , а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору, що передбачає собою заборону відчуження такого майна.

Ухвала підлягає виконанню старшим слідчим СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1