Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/701/20 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Володимир-Волинський, Волинської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання,

продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто з 06 серпня 2020 року до 04 жовтня 2020 року включно,
В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001700 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні районного суду прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів.
Клопотання обґрунтовує тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано та надалі продовжено строк дії запобіжного заходу тримання під вартою. Завершити розгляд справи до закінчення строку дії запобіжного заходу неможливо. По даній справі не допитані потерпілі та свідки. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, переховуватись від суду продовжують існувати і на даний час. ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, крім того він не має постійного місця проживання.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

Своє рішення суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 раніше судимий, в тому числі за особливо тяжкі злочини, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку. Крім того, обвинувачений не має постійного та зареєстрованого в установленому порядку місця проживання, офіційно не працює та не має жодних заробітків, доходів, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого.
Враховуючи обставини кримінального провадження по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить на підставі ст. 34 КПК України передати негайно справу на розгляд до Верховного Суду. Викликати в судове засідання та повторно допитати свідка ОСОБА_8 .
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в судовому засіданні поліцейські з прокурором підсунули відео, щоб спотворити думку суду.
Крім того, грубо порушили його право задати свідку ОСОБА_9 головні запитання. При цьому свідок був дуже заляканий, розповідав нібито ОСОБА_7 водив й показував де він ночує. Не відповідає дійсності показання свідка про те, що свідок не пам`ятає точно дати свят, на які ОСОБА_7 їздив в Святе Богоявленське, оскільки у вказаного свідка свідка феноменальна пам`ять на числа, відразу ж назавжди запам`ятовує номер мобільного.
Також суд не врахував про телефон, цигарки, продукти, які йому передавалися..

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001700 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він в ніч з 06.07.2016 року на 07.07.2016 року, точний час органами досудового розслідування не встановлено, перебував біля перехрестя вулиці Кіровоградське шосе з проспектом Будівельників, що в м. Олександрія, Кіровоградської області, де в цей час також знаходилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка поверталась додому зі святкування свята «Івана Купала», яке відбувалось на території пляжу «Розвага», який розташований на території мікрорайону «Перемога», що в м. Олександрія, Кіровоградської області.

Перебуваючи на вказаному місці, ОСОБА_7 зустрів ОСОБА_10 у якої при собі він побачив жіночу сумочку.

У цей час у ОСОБА_7 , який будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства, виник злочинний умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_10 з метою заволодіння особистими речами останньої. Для чого у подальшому виконуючи свій злочинний умисел направлений на позбавлення життя потерпілої та заволодіння її майном, ОСОБА_7 невстановленим в ході досудового розслідування тупим предметом наніс декілька ударів у життєво важливий орган, тобто по голові ОСОБА_10 , тим самим спричинив останній згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1774/279 від 08.07.2016 року тілесні ушкодження у вигляді: забій головного мозку, відкрита черепно-мозкова травма, множинні переломи черепу та кісток обличчя.

Після чого, ОСОБА_7 , впевнившись у тому що ОСОБА_10 не зможе чинити опір та не завадить йому заволодіти її майном, забрав її сумочку з особистими речами та з місця події зник у невідомому напрямку. Потерпіла ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці.

Крім того, 26 липня 2016 року, близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, перебуваючи на березі річки Інгулець на території парку імені Шахтарів, в місті Олександрія, Кіровоградської області, підійшов до раніше не знайомої йому ОСОБА_11 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, застосував насильство, котре не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого у момент його заподіяння, що виразилося у нанесені одного удару в область голови ОСОБА_11 , не встановленим предметом, намагався заволодіти жіночою сумкою останньої, проте ОСОБА_11 вчинивши опір намагалася зникнути з місця події.

Після цього, ОСОБА_11 , побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_7 , кинула свою сумку з грошовими коштами в сумі 1500 гривень, на ґрунтове покриття, та почала тікати з місця події.

В свою чергу, ОСОБА_7 , відкрито заволодівши сумкою потерпілої ОСОБА_11 , з місця події зник, та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши цим самим, потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1500 гривень.

Крім того, 01.08.2016 року, точний час органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Олександрії Кіровоградської області, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині зустрівся з малолітнім ОСОБА_12 . Так, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на позбавлення життя малолітнього ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства, наявним у нього предметом, за своїми властивостями схожим на петлю, обмотав та затягнув шию малолітнього ОСОБА_12 , поваливши останнього на землю, де діючи умисно та цілеспрямовано, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, побоюючись, що останній почне кричати закрив своїми руками отвір роту малолітнього ОСОБА_12 , та за допомогою завчасно приготованого та принесеного з собою тупого предмету, став наносити удари по голові останнього, чим спричинив йому, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 1808/309 від 04.08.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді: забою головного мозку, закритої черепно-мозкової травми, множинних переломів кісток склепіння та основи черепу, внаслідок чого настала смерть останнього.

На думку колегії суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до кримінального провадження та клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, обвинувачення у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , встановив наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки за вчинення інкримінованих їм злочинів, їм загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, слід зазначити, що оскільки на даний час матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді у районному суді, обвинувачений вину в інкримінованих йому злочинах не визнає, а тому у разі застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на потерпілу, свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того колегія суддів враховує, що змінився склад суду і розгляд кримінального провадження розпочато заново.

Також необхідно зазначити про особу ОСОБА_7 , який офіційно не працює та не має постійного місця роботи та проживання, жодних заробітків, не одружений, на утриманні нікого не має, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суддя районного суду обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора і застосував до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується вимог ОСОБА_7 стосовно повторного допиту свідка ОСОБА_13 , необхідно зазначити наступне.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

А тому, враховуючи те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину встановлюється виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті, під час оцінки доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості під час оскарження строку тримання під вартою повторно допитати свідка та надати оцінку показанням.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції залишає без задоволення вимоги ОСОБА_7 стосовно повторного допиту свідка ОСОБА_13 .

Що стосується вимог ОСОБА_7 стосовно направлення матеріалів кримінального провадження на розгляд з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області до Верховного суду, необхідно зазначити наступне.

Вимогами ст. 34 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав направлення кримінального провадження з одного суду до іншого.

Згідно з ч. 2 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанціїза поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Таким чином відповідно до вказаних вимог КПК України суд апеляційної інстанції вирішує тільки питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, які знаходяться в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

З огляду на викладене враховуючи те, вимогами КПК України передбачено право зміну підсудності лише в межах юрисдикції одного апеляційного суду - направлення матеріалів кримінального провадження на розгляд до суду касаційної інстанції, як до суду першої інстанції не передбачено, атому колегія судді залишає без задоволення вимоги ОСОБА_7 стосовно направлення матеріалів кримінального провадження на розгляд з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області до Верховного суду.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2020 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, з 06 серпня 2020 року до 04 жовтня 2020 року включно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4