ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5911/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3358/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2,3,4,5 ст. 185, ст. 395 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 04.09.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст. 185, ст.395 КК України.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.09.2020року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 2 листопада 2020 року.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються в скоєнні кількох злочинів, серед яких є особливо тяжкий злочин, раніше судимий, враховуючи особу обвинувачених, а також з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та з урахуванням того, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор існують, вони не змінилися.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, та обрати інший будь-який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити суму визначеної застави.
В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що вже тривалий час перебуває під вартою, має на утримання матір 1951 року народження, яке є онкохворою та доньку 2018 року народження, до затримання був працевлаштований та мав постійний дохід. Крім того зазначає, що тричі до нього застосовували запобіжний захід у виді домашнього арешту, який він не порушував. Вважає, що при продовженні запобіжного заходу судом було порушено норми КПК України та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 ; доводи прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні ряду корисливих злочинів серед яких також особливо тяжкий, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_7 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений до затримання офіційно не працював; міцних соціальних зав`язків не має; раніше багаторазово судимий, що підвищує ризик переховування від суду. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_7 під вартою суду не надано.

Розглядаючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо тривалого перебування під вартою, колегія суддів зазначає, що останній обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень серед яких ч.5 ст. 185 КК України відповідно до санкції якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років . Крім цього відповідно до наданої ОСОБА_7 інформації він перебував під вартою з 20.06.2014 року по 25.07.2014 р.; з 01.11.2014 року по 29.12.2015 року; з 05.01.2017 року по 07.09.2017 року; з 23.03.2018 року по теперішній час. Отже враховуючи, що обвинувачений вчиняв нові злочини під час коли не знаходився під вартою , строк покарання який загрожує ОСОБА_7 та не постійне перебування обвинуваченого під вартою, колегія суддів вважає, його доводи про можливість безпечного для суспільства перебування на волі є безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про зменшення суми застави, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки злочин за який обвинувачується ОСОБА_7 , а саме ч.5 ст. 185 КК України, передбачає крадіжку вчинену в особливо великих розмірах, потерпілим була спричинена шкода в розмірі 592819 грн.

Окрім цього надаючи оцінку наданим в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_7 позитивних характеристик з місця роботи та місця проживання колегія суддів зазначає, що враховуючи тяжкість скоєних злочинів та строк покарання, який загрожує ОСОБА_7 надані характеристики жодним чином не впливають на зміну запобіжного заходу обвинуваченому.

Також наявність у обвинуваченого онкохворої матері, не впливає на суспільну небезпечність особи обвинуваченого і не заважала йому скоювати злочини.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого , який неодноразово судим за вчинення тяжких корисливих злочинів ; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинувачен ого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 4 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді