ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/290/21 Справа № 202/3822/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

18 січня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000555 08 квітня 2018 року, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченки Полтавської області,
який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 ,
фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2018 року ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 185 КК України на строк 1 рік, за ч. 1 ст. 115 КК України на строк 11 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Не погоджуючись з цим рішенням, захисник звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 не визнав своєї вини, заперечував свою причетність до вбивства й стверджував, що обмовив себе через застосування до нього під час досудового розслідування правоохоронцями недозволених методів досудового розслідування. У судовому засіданні 19 липня 2018 року захисник зазначив, що з цього приводу він 25 червня 2018 року написав заяву до прокуратури.
Відповідно до наявного у матеріалах кримінального провадження листа Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» від 22 червня 2018 року по прибуттю ОСОБА_7 11 квітня 2018 року до установи на його тілі було зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді гематоми в лівій поперековій ділянці.
При цьому відповідно до висновку службового розслідування за заявою адвоката ОСОБА_10 від 31 серпня 2018 року фактів неправомірних дій щодо ОСОБА_7 з боку поліцейських Індустріального ВП та Дніпровського ВП під час службового розслідування не виявлено.
Однак, із зазначеного висновку вбачається, що він винесений лише на підставі пояснень працівників ВКП Дніпровського ВП старших лейтенантів поліції ОСОБА_11 і ОСОБА_12 та Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Індустріального ВП.
При цьому, як слідує з постанови Верховного суду від 17 листопада 2020 року, касаційний суд, скасовуючи ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року, наголосив на тому, що таку перевірку не можна визнати ефективною і такою, що безспірно спростовує заяви про застосування насильства до ОСОБА_7 .
З огляду на викладене та з метою встановлення наявності чи відсутності в діях працівників СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурором було заявлено клопотання про доручення керівнику Територіального відділення управління ДБР, розташованому у м.Полтаві, яке поширює свою дільність на Дніпропетровську область, проведення перевірки зазначених захисником та обвинуваченим обставин.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гiднiсть, поводженню або покаранню.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).
Зі змісту ч. 6 ст. 206 КПК України слідує, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя, суд зобов`язані зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та, зокрема, доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ними з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язані внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України Про державне бюро розслідувань Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Отже, враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане ОСОБА_7 та його захисником діяння може бути розцінене як кримінально-каране, та з огляду на те, що касаційний суд, скасовуючи ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 04 березня 2019 року, у постанові від 17 листопада 2020 року наголосив на тому, що таку перевірку не можна визнати ефективною і такою, що безспірно спростовує заяви про застосування насильства до ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне доручити керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м.Полтаві, яке поширює свою дільність на Дніпропетровську область, провести перевірку зазначених обвинуваченим та його захисником обставин щодо застосування щодо обвинуваченого методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000555 від 08 квітня 2018 року, працівниками СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 206, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Доручити керівнику Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, яке поширює свою дільність на Дніпропетровську область, провести перевірку зазначених захисником ОСОБА_10 обставин щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 методів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000555 від 08 квітня 2018 року, працівниками СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у відповідності з вимогами Закону України Про державне бюро розслідувань та нормами КПК України.
Копію ухвали направити до Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, за адресою: вул. Собороності, 37, м. Полтава, 36014.
Перевірку провести у найкоротший строк, про результати якої невідкладно повідомити Дніпровський апеляційний суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на директора Територіального відділення управління Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві та заступника директора Територіального управління в м. Полтаві.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4