Справа № 372/868/20
Провадження № 1-кп-177/20
В И Р О К
іменем України

15 липня 2020 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Обухова матеріали кримінального провадження N 0000312 від 26.02.2020 року відносно:

ОСОБА_6 , уродженки міста Українка Обухівського району Київської області, громадянки України, із повною загальною середньою освітою, незаміжньої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимою 30.12.2016 року Обухівський районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 міс. позбавлення волі, звільнена 23.10.2018 року по відбуттю покарання; 28.02.2020 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинила злочин проти власності за наступних обставин.

26.02.2020 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , яка раніше вже була судима за злочини проти власності, перебуваючи біля входу до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачила потерпілу ОСОБА_5 , 1943 року народження. ОСОБА_5 в цей час виходила із дверей під`їзду на вулицю, спираючись на ходунки, ОСОБА_6 , діючи умисно, із корисливих мотивів, скориставшись обмеженими можливостями потерпілої в пересуванні, відкрито, із застосуванням фізичного насильства до потерпілої, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останньої, штовхнула ОСОБА_5 , схопила належний останній мобільний телефон марки «Нокія», модель 1280, ІМЕЙ НОМЕР_1 , вартістю 200 грн., який розміщувався на ходунках, та втекла з місця злочину. Пограбованим майном ОСОБА_6 розпорядилася на власний розсуд.

У судовому засіданні ОСОБА_6 провину у інкримінованому злочині заперечила, зазначила, що нею була вчинена крадіжка за наступних обставин. Відповідно до показань обвинуваченої, десь в кінці лютого 2020 року о 2 год. дня, вона поверталася додому та побачила біля під`їзду будинку по АДРЕСА_2 , свою знайому ОСОБА_5 , з якою іноді спілкувалася та підійшла до неї, присівши рядом. ОСОБА_5 сиділа на лавочці біля під`їзду та біля неї стояли її ходунки, поруч з нею на лавочці між ними лежав телефон, який вона помітила. ОСОБА_5 була їй добре знайома, вона також знала її як особу, що вживає алкоголь, тому що на її прохання часто покупала їй горілку. Просидівши та поспілкувавшись деякий час, вона, переконавшись, що ОСОБА_5 не дивиться ні на неї, ні на телефон, взяла його та поклала до кишені, після чого попрощавшись, пішла геть. Вкраденим телефоном розпорядилася, продавши його своєму знайомому, на виручені кошти 100 грн. придбала ліки.

Показання надані обвинуваченою ОСОБА_6 спростовуються в судовому засіданні сукупністю узгоджених між собою інших доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду дала показання відповідно до яких, вона, спираючись на ходунки, виходила із свого під`їзду по АДРЕСА_2 , в неї на поличці на ходунках знаходився мобільний телефон, в цей момент до неї підбігла ОСОБА_6 , яка була їй відома як «Ольга наркоманка», схопила її телефон та намагалася одразу втекти, вона, в свою чергу, схопила її за руку, але ОСОБА_6 відштовхнула її, від чого втративши рівновагу, вона втрималася на ногах лише через те, що оперлася на стіну будинку. Після чого ОСОБА_6 втекла із телефоном.

Свідок ОСОБА_7 , яка доводиться ОСОБА_8 онукою та її опікуном, не була безпосереднім очевидцем дій ОСОБА_6 , проте зазначила, що в один з днів взимку 2020 року вона, повертаючись із лікарні, побачила біля під`їзду ОСОБА_5 , яка плакала та жалілася, що «Ольга наркоманка» щойно вкрала в неї її мобільний телефон. Свідок не стала звертатися до поліції, оскільки вважала, що ніхто не буде розшукувати недорогий мобільний телефон, проте, через деякий час побачила із вікна своєї квартири ОСОБА_6 , вибігла надвір та спиталася у неї, як вона могла вкрасти у ОСОБА_5 телефон, остання спочатку заперечувала свою провину, потім вона підвела її до ОСОБА_5 і та її опізнала, вказавши, що це саме вона. Після чого нею була викликана поліція.

Показання потерпілої ОСОБА_5 узгоджуються із іншими доказами у вигляді документів, так в ході огляду місця події, оформленого протоколом від 26.02.2020 року та ілюстративною таблицею до нього, за участю ОСОБА_5 встановлено місце скоєння злочину вихід із під`їзду по АДРЕСА_2 ; в ході слідчого експерименту, оформленого протоколом від 27.02.2020 року із відеозаписом, потерпіла ОСОБА_5 вказала механізм скоєння злочину ОСОБА_6 , аналогічний тому, про який вона зазначила в своїх показаннях в ході судового засідання (показавши місце знаходження її телефону на поличці на ходунках, на своє місце розташування стоячи біля під`їзду із спиранням на ходунки, місце нападу на неї ОСОБА_6 , їх взаємне розташування відносно один одного, розміщення її тіла в результаті поштовху біля стіни будинку); в ході пред`явлення для впізнання за фотознімками, оформленого протоколом від 27.02.2020 року, ОСОБА_5 впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка заволоділа її мобільним телефоном.

Таким чином, в суду не виникло підстав ставити під сумнів показання потерпілої особи ОСОБА_5 , особистих мотивів давати неправдиві показання, які б погіршували стан ОСОБА_6 , судом також не встановлено. До того ж суд звертає увагу, що потерпіла в судовому засіданні не наполягала на суворому покаранні обвинуваченій, просила обмежитись штрафом.

В ході проведення слідчого експерименту, оформленого протоколом від 27.02.2020 року із відеозаписом, ОСОБА_6 , вказуючи на механізм скоєння нею злочину, зазначила, що схопила телефон, який лежав на ходунках потерпілої ОСОБА_5 , на очах останньої та втекла з ним.

В зв`язку з тим, що стороною захисту була акцентована увага в судовому засіданні на мобільному телефоні потерпілої ОСОБА_5 через сумніви його ідентичності тому, який був переданий на експертну оцінку, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до протоколу отримання речей від 26.02.2020 року у громадянина ОСОБА_9 був вилучений мобільний телефон марки Нокія, модель 1280, ІМЕЙ НОМЕР_1 фіолетового кольору, який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , яка передала суду телефон на огляд, як речовий доказ, показала, що цей телефон є саме тим, яким за вказаних обставин заволоділа ОСОБА_6 , він був повернутий їй в робочому стані без сім-карти робітником поліції. Вказаний телефон вона могла впізнати також за невеличким слідом від підпалення на верхній його частині.

Як вбачається із висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 618 від 27.02.2020 року, предметом дослідження є телефон марки Нокія, модель 1280, ІМЕЙ НОМЕР_1 фіолетового кольору.

Окрім цього, суд критично ставиться до позиції сторони захисту про визнання висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 618 від 27.02.2020 року недопустимим доказом в зв`язку із тим, що по-перше, вказана експертиза не містить інформації про витрати, понесені на її виконання; по-друге, оцінка надавалася без безпосереднього пред`явлення мобільного телефону, що ставить під сумнів визначену вартість приладу в розмірі 200 грн.

Суд, проаналізувавши вказаний доказ, прийшов до висновку, що в казаний висновок експерта відповідає вимогам ст. 102 КПК України, в суду не виникло підстав сумніватися в допустимості цього доказу. Із змісту висновку вбачається, що телефоном, питання щодо вартості якого ставилися експертові, є телефон марки Нокія, модель 1280, ІМЕЙ НОМЕР_1 фіолетового кольору із слідом підпалення на його верхній частині, про який зазначала потерпіла ОСОБА_5 .

Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 здійснила злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання, згідно п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, 1943 року народження, та особи, яка перебувала до того ж в безпорадному стані, пересування ОСОБА_5 обмежувалося спиранням на ходунки в зв`язку із перелом правої стегнової кістки. Значна обмеженість потерпілої ОСОБА_5 в русі, спирання нею на медичні ходунки, на думку суду не могло бути неочевидним для обвинуваченої ОСОБА_6 .

Суд не приймає до уваги в якості обставини, що обтяжує покарання, інкримінований стороною обвинувачення рецидив злочину, в зв`язку з тим, що повторність, яка в конкретному випадку співпадає із поняттям редициву, врахована при кваліфікації злочину.

З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання, відсутності обставин, що його пом`якшують,особи ОСОБА_6 , яка раніше неодноразово судима, до взяття під варту не працювала, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, стан її здоров`я, суд вважає, що відносно ОСОБА_6 слід обрати вид покарання, передбачений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, в розмірі, що перевищує його мінімальну межу.

Суд враховує, що вироком Обухівського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року. ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки, в зв`язку із чим остаточне покарання слід призначати із врахуванням правил, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, керуючись принципом часткового складання призначених покарань.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено, судові витрати відсуні.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі із раніше призначеним покаранням вироком Обухівського районного суду від 28 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обраховувати з дати набрання вироком законної чинності.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання остаточно призначеного за цим вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК України період попереднього ув`язнення, починаючи із дати затримання 27.02.2020 року до дня набрання цим вироком законної сили, із розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Речові докази мобільний телефон марки «Нокія», модель 1280, повернутий ОСОБА_5 під розписку, залишити останній.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженій та прокурору.

Суддя