Справа № 548/2142/20
Провадження №1-кп/548/88/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000080 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідності не має, раніше судимого:
- вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30.06.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, 09.12.2020 року засудженому замінено покарання у вигляді штрафу на на 50 год громадських робіт,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Маючи невідбуте покарання за вчиненя умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу, обвинувачений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

ОСОБА_4 15.11.2020 року близько 18:00 год, перебуваючи у веранді житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклих неприязних відносин під час словесної сварки з потерпілою ОСОБА_6 , наніс останній один удар ногою у взутті по лівому стегну, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді переривчатого синця на лівому стегні, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 15.11.2020 року близько 18:00 год він перебував житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , що належить його знайомій ОСОБА_6 , де у них на грунті ревнощів виникла сварка з потерпілою, під час якої обвинувачений ногою ударив ОСОБА_6 по стегну. У вчиненому розкаявся, вказав, що дуже шкодує за свої дії, пообіцяв залишити потерпілу в спокої.
Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому як обвинувачений, його захисник, так і прокурор вважали недоцільним дослідження судом усіх доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин, після роз`яснень цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження стосовно відомостей, які характеризують особу обвинуваченого.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, є вірною, так як обвинувачений ОСОБА_4 15.11.2020 року близько 18:00 год, перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс потерпілій ОСОБА_6 один удар ногою по лівому стегну, в результаті чого потерпілій були заподіяні легкі тілесні ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття та сприяння розслідуванню кримінальної справи.
Згідно п. 4 Постанови ПВСУ від 24 жовтня 2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Тому суд обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого враховує - рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує що обвинуваченим вчинено кримінальний проступок, з урахуванням наявних по справі пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, та даних про особу обвинуваченого, який є працездатним, проте ніде не працює, зважаючи на його матеріальний стан, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень в подальшому.
Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок в період невідбутого покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30.06.2020 року у вигляді штрафу, який в порядку виконання був замінений судом на 50 год громадських робіт, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Також, ч. 3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Таким чином, у разі засудження особи за злочин, вчинений у період невідбутого покарання, яке згідно ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд має визначити остаточне покарання на підставі ст.71 КК України у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.
Таким чином, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок в період невідбутого покарання у вигляді штрафу, яке не підлягає складанню з призначеним новим вироком покаранням у вигляді громадських робіт, остаточне покарання ОСОБА_4 слід визначити за сукупністю вироків та призначене покарання за цим вироком у вигляді громадських робіт і невідбуте покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30.06.2020 року у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн, виконувати самостійно.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, суд
З А С УД И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та за цією статтею призначити йому покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.
На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за сукупністю вироків та призначене покарання за цим вироком у вигляді 200 годин громадських робіт, а також невідбуте покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 30.06.2020 року у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, виконувати самостійно.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області за виключенням оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: