Справа № 463/2298/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1130/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 вересня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03.09.2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого в місті Львові, ОСОБА_7 від 26.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000270 від 11.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вище вказану ухвалу слідчого судді, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задоволити його скаргу.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що слідчим суддею здійснено неповний та необ`єктивний розгляд його скарги, зокрема не взято до уваги того факту про те, що на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває скарга ОСОБА_6 про визнання останнього потерпілим, також апелянт зазначає, що слідчий його не допитав.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, та зазначає, що не був присутній під час розгляду скарги слідчим суддею та копію ухвали слідчого судді отримав лише 25.09.2020 року поштовим зв`язком, а тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

На апеляційний розгляд ОСОБА_6 не прибув та про причини неявки не повідомив, що у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали скарги, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджується з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки скаржник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу у п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали слідчого судді.
Щодо перевірки правильності судового рішення по суті скарги, то колегією суддів встановлено, що другим СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000270 від 11.08.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, відносно судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_8 .
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_7 від 26.02.2020 року закрито кримінальне провадження №0000270 від 11.08.2017 року у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Вивчивши постанову слідчого та висновки ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що постанова слідчого від 26.02.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000270 за ч.1 ст.375 КК України відповідає вище вказаним вимогам КПК України та викладені в ній висновки слідчого відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім цього, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого та слідчого судді про те, що фактичні дані, зібрані в межах кримінального провадження, жодним чином не підтверджує вчинення суддею ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
Також слідчий суддя в ухвалі зазначив, що у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року за №7-р/2020, визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу України.
Доходячи висновку, що стаття 375 Кодексу суперечить частині першій статті 8 Конституції України Конституційний Суд України виходив із того, що в статті 375 Кодексу не встановлено критеріїв, за якими можна визначити, який вирок, рішення, ухвала або постанова судді (суддів) є "неправосудними", а також не розкрито змісту сполучення слів "завідомо неправосудний", що уможливлює неоднозначне розуміння складу злочину, кваліфікацію якого здійснено за цією нормою. Формулювання диспозиції статті 375 Кодексу допускає можливість зловживання нею при вчиненні органами досудового розслідування дій, що мають наслідком притягнення до кримінальної відповідальності судді лише за факт постановлення ним судового рішення, яке, за суб`єктивним розумінням слідчого, прокурора або будь-якої іншої особи, є "неправосудним" (зокрема, у разі незгоди з цим рішенням). Кримінальний закон (стаття 375 Кодексу) має відповідати вимогам юридичної визначеності, ясності, недвозначності та передбачності. Це є гарантією здійснення суддею правосуддя на засадах верховенства права та ефективної реалізації кожним конституційного права на судовий захист.
Суд апеляційної інстанції досліджуючи матеріали скарги, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки слідчого судді з приводу скарги ОСОБА_6 є обґрунтованими належним чином та суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що ухвала слідчого судді, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , є законною, обґрунтованою та вмотивованою, і висновки викладені в ній відповідають матеріалам справи, і не вбачається жодних законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 ..
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 вересня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: