Номер провадження: 11-кп/813/464/20
Номер справи місцевого суду: 523/1680/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 22.01.2019, стосовно ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андріївка, Рибницького району Придністровської Молдавської Республіки, є громадянином Придністровської Молдавської Республіки, офіційно не працевлаштований, не одружений, має середню освіту, не має реєстрації на території України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 07.12.2010 - Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн.;
- 19.08.2011 - Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;
- 15.09.2011 - Комінтернівським районним судом Одеської області за ч. 2
ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Звільнений умовно-достроково на 11 місяців 21 день на підставі ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області, від 28.11.2013;
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,у кримінальному провадженні №0008154, внесеному до ЄРДР 28.12.2016 року,
встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_9 засуджений:
- за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покаранняу виді позбавлення воліна строк чотири роки шість місяців;

- за вчинення злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ст. ст. 70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
Відповідно до ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю два роки.
На підставі п. п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_9 покладено обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції);
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 скасовано.
Вироком суду вирішено питання про речові докази, відповідно до положень
ст. 100 КПК України.
Відповідно до оскарженого вироку, ОСОБА_9 засуджений за вчинення злочинів при таких обставинах.

27.12.2016, приблизно о 15 год. 20 хв., біля зупинки громадського транспорту «Меркурій», розташованої по вул. Дніпропетровська дорога в м. Одесі, ОСОБА_9 застосував до ОСОБА_10 насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, та відкрито викрав належні потерпілому грошові кошти у сумі 700 гривень, мобільний телефон марки «HUAWEI» PENS, вартістю 1500 грн. та документи на ім`я потерпілого, після чого зник з місця вчинення злочину.

На вказаний вирок прокурор Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій послався на такі обставини:

Оскаржений вирок ухвалені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги показання потерпілого та обвинуваченого про розпивання ними алкогольних напоїв, не зазначив у вироку про вчинення обвинуваченим злочинів у стані алкогольного сп`яніння, не визнав цю обставину такою, що обтяжує покарання.

Судом першої інстанції невірно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність, а саме до обвинуваченого безпідставно застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто застосований закон, який не підлягає застосуванню.

На підставі викладених обставин, прокурор Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 просить:

Скасувати оскаржений вирок.

Дослідити досудову доповідь Суворовського районного сектору пробації щодо оцінки ризику вчинення ОСОБА_9 повторного злочину.

Визнати обтяжуючою покарання ОСОБА_9 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.357 КК України та призначити покарання на підставі ст. ст. 70, 72 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, в зв`язку з чим прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 приводу в судове засідання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 привід в судове засідання з таких підстав.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є привід.

За змістом ст. 139 КПК України, якщо обвинувачений, який був встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив причини свого неприбуття до нього може бути застосовано примусовий привід.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений час. Привід може бути застосований до обвинуваченого.

Вимогами ст. 323 КПК України передбачено, що якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового судового засідання і вживає заходів щодо забезпечення його прибуття до суду, та має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурора порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_9 , у зв`язку з чим він підлягає обов`язковому виклику в судове засідання на підставі положень ч. 4 ст. 401 КПК України.

Однак, обвинувачений ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, не з`явився в судове засідання 15.09.2020, причин неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення апеляційного розгляду до апеляційного суду не звертався.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 привід в судове засідання.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 323, 262, 288, 370-372, 376, 419 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Відкласти розгляд апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 22.01.2019 відносно ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0008154, внесеному до ЄРДР 28.12.2016, на 05.11.2020 на 12 год. 30 хв.

Застосувати привід до обвинуваченого ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Андріївка, Рибницького району Придністровської Молдавської Республіки, є громадянином Придністровської Молдавської Республіки, не має реєстрації на території України, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на 05.11.2020 на 12 год. 30 хв.

Виконання ухвали в частині приводу покласти на начальника Лиманського ВП ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на керівника Одеської місцевої прокуратури №4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4