Номер провадження: 11-сс/813/62/21
Номер справи місцевого суду: 523/8635/20 1-кс/523/4558/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001709, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, -

встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Одеської обласної прокуратури №4 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001709, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України та накладено арешт на системний блок марки «Gyper X», в корпусі чорного кольору, вилученого в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання власника майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що накладення арешту на майно обумовлюється необхідністю збереження слідів злочину, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що ухвала слідчого судді про проведення обшуку не відповідає критеріям, встановленим п. 4,5,6, ч. 2 ст. 235 КПК України, оскільки в неї не вказано, що саме підлягало відшуканню. Крім того, ухвалою слідчого судді не було надано дозволу на вилучення системного блоку, а це свідчить про те, що жорсткі диски були вилучені в порушення приписів ч. 2 ст. 168 КПК України. Звертає увагу, що слідчим чи прокурором не було сповіщено ані ОСОБА_8 , ані її сина (власника майна) ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт вилученого майна.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна та третьої особи, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 900001709, внесеного до ЄРДР 25.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, а саме за фактом розповсюдження зображені порнографічного характеру.

Відповідно до клопотання слідчого встановлено, що у період часу з 05.10.2019 року по 01.05.2020 року невстановлена особа, знаходячись на території Суворовського району в м. Одесі через мережу Інтернет здійснювала розповсюдження матеріалів, що містить порнографію.

При цьому як стверджує слідчий, органом досудового розслідування, ході досудового розслідування отримані дані про розповсюдження матеріалів за допомогою спеціального програмного комплексу «Icaccops», який призначений для пошуку інформації про осіб з ІР адреси НОМЕР_1 в період з 05.10.2019 року по 22.04.2020 року у кількості 57014 роздач аудіовізуальних творів, що згідно до отриманої інформації Інтернет провайдера ТОВ «ТРК Бриз» закріплений за абонентом ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з чим 09.12.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси проведено обшук житла по АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено системний блок марки «Gyper X», в корпусі чорного кольору.

Під час апеляційного розгляду представник власника майна та третьої особи вказав, що в матеріалах кримінального провадження не міститься жодного доказу причетності ОСОБА_7 , до кримінального провадження, а стороною обвинувачення не наведено підстав, які б свідчили про те, що майно, на яке накладено арешт, є доказом злочину та не доведено необхідність накладення арешту на зазначене майно. При цьому послався на вилучення цього майна у порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та вказав, що вилучений системний блок визначений речовим доказом у даному кримінальному проваджені та необхідний для проведення експертизи, яка на даний час призначена.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як вбачається з додатків до клопотання слідчим надано лише витяг з ЕРДР №0001709 від 25.05.2020 року, ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2020 року та протокол обшуку від 09.12.2020 року.

Аналізуючи подане слідчим клопотання про накладення арешту на майно та долучені до нього матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що клопотання не відповідає вимогам кримінального-процесуального закону та всупереч вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України у якості додатків до клопотання не додано жодних доказів того, що зазначене майно має відношення до кримінального провадження, а ОСОБА_7 причетний до розповсюдження цієї інформації.

Так, у клопотанні про накладення арешту на майно слідчим не зазначено належного обґрунтування мети та підстави накладення арешту на вилучений системний блок, не долучено належних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, а лише формально перелічено норми кримінально-процесуального законодавства, якими регламентований порядок та підстави накладення арешту на майно.

Також апеляційний суд не приймає до уваги доводи прокурора про те, що вилучений системний блок є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки такі дані нічим не підтверджуються, а матеріали клопотання не містять жодного процесуального рішення на підтвердження даного факту.

З тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя формально врахував обставини, викладені в клопотанні слідчого, не обґрунтував яким критеріям відповідає вилучений системний блок, крім зазначення положень кримінального процесуального закону, які є підставою для прийняття рішення про накладення арешту на майно, не звернув уваги на невідповідність клопотання слідчого про накладення арешту на майно вимогам ст.171 КПК України та за відсутності належних даних не надав відповідної правової оцінки даному клопотанню, у зв`язку з чим прийняв передчасне та необґрунтоване рішення.

На думку апеляційного суду, у даному кримінальному проваджені, на даному етапі його розслідування, клопотання слідчого не може бути розглянуто по суті, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, що в свою чергу також унеможливлює прийняття апеляційним судом рішення про скасування арешту майна, оскільки таке рішення, з урахуванням відсутності повної інформації в клопотанні щодо існування підстав для накладення арешту на майно, може бути передчасним та завадить досудовому розслідуванню.

На переконання апеляційного суду, встановлення вказаних обставин слугуватиме досягненню дієвості кримінального провадження, та буде дієвим запобіжником настання шкідливих наслідків як для кримінального провадження, так і для власника майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з чим приходить до висновку, що при розгляді клопотання та постановленні ухвали допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення, що у відповідності до вимог ст. 409 та 412 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді, а встановлені апеляційним судом обставини вказують на невідповідність клопотання слідчого вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Частина 3 статті 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору для усунення недоліків.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею в порядку ч.3 ст.172 КПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0001709, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання повернути прокурору процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків клопотання, зазначених у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду протягом 72 годин з часу отримання ухвали апеляційного суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4