Справа № 646/7160/20
Провадження № 1-в/646/517/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має 1 малолітню дитину сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.07.2010 вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки,

засудженого 19.09.2011 вироком Балаклійського районного суду Харківської області за ч. 1 ст.122 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі,

відбуваючого покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)»,

про звільнення від відбування покарання за Законом України «Про амністію у 2014 році», -

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2020 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , у якому він просить звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Засуджений, який приймав участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, клопотання підтримав, просив застосувати до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Представник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» у судовому засіданні підтримав клопотання ОСОБА_3 .

Прокурор Харківської місцевої прокуратури №5 у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив.

Суд, вислухавши думку засудженого та представника виправної колонії, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Балаклійського районного суду м. Харкова від 19.09.2011 за ч. 1 ст. 122 КК України до двох років позбавлення волі. У відповідності до ст. 71 КК України, засудженому приєднано 1 рік 6 місяців позбавлення волі, що частково невідбуті за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.07.2010, і остаточно призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому за зазначеним вироком визначено рахувати з моменту проголошення вироку суду, залишивши запобіжний захід до набрання вироком законної сили підписку про невиїзд.

Згідно вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 22.07.2010 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до матеріалів особової справи, а саме протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_3 фактично взятий під варту 08.04.2020.

19.04.2014 набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році».

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» було визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 убачається, що він на даний час відбуває покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» за вироком Балаклійського районного суду м. Харкова від 19.09.2011 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. У відповідності до ст. 71 КК України, вказаним вироком йому частково приєднано покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.07.2010 за вчинення злочину ч. 3 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Враховуючи, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення в т.ч. тяжкого злочину, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» до нього не застосовується.

Також до ОСОБА_3 не застосовуються положення статей 2-7 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки вказані норми стосувалися осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом вже відбували покарання.

Судом встановлено, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_3 покарання не відбував, а знаходився у розшуку. Фактично почав відбувати покарання з моменту його затримання, а саме з 08.04.2020.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Керуючись Законом України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання за Законом України «Про амністію у 2014 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 11 грудня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1