У Х В А Л А
Іменем України

11 січня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , детектива ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залі суду у м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000348 від 24.04.2019,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 , в якому заявник прохає скасувати арешт з грошових коштів, вилучених 27.12.2019 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів у сумі 119 000 доларів США та 102 000 Євро, накладений ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04.02.2020 у справі № 991/908/19, провадження № 11-сс/991/100/20.
В обґрунтування необхідності скасування арешту адвокатом зазначається, що вилучені грошові кошти на праві приватної власності належать ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , на майно якого накладався арешт. Так, вилучені грошові кошти у вищезазначеній сумі, були передані ОСОБА_6 . ОСОБА_7 для зберігання за місцем мешкання останнього у зв`язку з виїздом ОСОБА_6 на відпочинок. Належність вилучених грошових коштів саме ОСОБА_6 підтверджується, як рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.04.2020, відповідно до якого встановлений факт передачі даних грошових коштів у готівковій формі на зберігання ОСОБА_7 , так і обставинами даного кримінального провадження, відповідно до яких ОСОБА_7 не мав у власності вказаної суми грошей, оскільки ним на виконання рішення суду особисто було внесено лише частину застави у розмірі 4 000 000 гривень, інша ж частина застави у розмірі 86 000 000 гривень за ОСОБА_7 була внесена третіми особами. Крім того, єдиним джерелом доходу ОСОБА_7 є заробітна платня, як народного депутата України та ним не отримувалося ніяких інших доходів, а тому твердження про належність вилучених грошових коштів останньому лише на підставі їх віднайдення за адресою його мешкання є безпідставним.
В той же час, ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, за період часу з 2016 по 2019 роки останнім отримано сукупний дохід, що значно перевищує суму коштів, переданих ним на зберігання ОСОБА_7 та вилучених за результатами проведення обшуку за місцем мешкання останнього. Вилучені гроші накопичувалися ОСОБА_6 на протязі тривалого часу шляхом проведення їх обміну з гривні в іноземну валюту. Оскільки ОСОБА_6 є добросовісним набувачем вилучених грошових коштів та не є особою, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, то до його майна не може бути застосовано норм конфіскацій майна та спеціальної конфіскації, а отже, на твердження адвоката арешт на грошові кошти накладено необґрунтовано та він підлягає скасуванню.
Представники власника майна адвокати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали, пояснення надали аналогічні тексту клопотання та просили задовольнити з наведених у ньому підстав.
Представник Національного антикорупційного бюро України детектив ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що грошові кошти, з яких адвокати просять скасувати арешт, були вилучені під час проведення обшуку саме домоволодіння ОСОБА_7 та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду вже надано оцінку доводам сторони захисту щодо належності вказаних грошових коштів у готівковій формі та зазначено, що вони належать саме ОСОБА_7 , а не ОСОБА_6 . В той же час детектив пояснив, що можливо і мало місце передання грошей на зберігання між вказаними особами, однак не можливо стверджувати, що саме вилучені гроші є тими, що були передані на зберігання, оскільки вони наділені лише родовими ознаками. Втім, детективом також зазначено, що інших коштів під час обшуку виявлено не було. У сукупності наданих пояснень, просив відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею здійснюється фіксація за допомогою технічних засобів.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.
Національним антикорупційним бюро України здійснювалося досудове розслідування, а Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Офісу Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2019 Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348, в якому 31.10.2019 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.
27.12.2019 детективами Національного антикорупційного бюро України, на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучено грошові кошти в загальній сумі 119 000 доларів США та 102 000 Євро.
Ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04.02.2020 у справі № 991/908/19, провадження № 11-сс/991/100/20, накладено арешт на грошові кошти, вилучені за результатом вищезазначеного обшуку, а саме: 1190 купюр номіналом по 100 доларів США, 768 купюр номіналом по 100 євро, 500 купюр номіналом по 50 Євро та 1 купюру номіналом 200 євро, а загалом на суму 119 000 доларів США та 102 000 Євро.
Правовою підставою для накладення арешту на вищезазначені грошові кошти було забезпечення конфіскації майна, як виду покарання та забезпечення спеціальної конфіскації.
В подальшому, матеріали досудового розслідування за № 0000348 об`єднані з матеріалами досудового розслідування за № 0000365 та об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно спільний номер № 0000365.
Скасування арешту майна, накладеного рішенням колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду і є предметом розгляду поданого клопотання про скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пункт 2 частини першої статті 174 КПК України зазначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено у судовому засіданні із пояснень учасників провадження та наданих до суду матеріалів, ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду арешт на грошові кошти у загальній сумі 119 000 доларів США та 102 000 Євро, вилучених за результатами проведеного 27.12.2019 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , накладено через визнання даних грошових коштів власністю підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки їх віднайдено за місцем мешкання останнього.
В той же час Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду відхилено доводи ОСОБА_6 , його представника адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 про те, що вилучені грошові кошти є власністю саме ОСОБА_6 через не надання вказаними особами документів на підтвердження факту надання ОСОБА_7 вилучених грошових коштів на зберігання (розписок, матеріалів фото-, відеофіксації, рішень суду щодо визнання права власності) або матеріалів за якими можливо б було встановити, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є учасниками цивільно-правового спору стосовно визнання дійсного власника вилучених грошей.
Так, із долучених до клопотання матеріалів встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.04.2020 у справі № 757/14040/20-ц визнано дійсним правочин договір зберігання грошових коштів у готівковій формі у розмірі 119 000 доларів США та 102 000 Євро, а саме: номіналом по 100 доларів США у кількості 1190 купюр, номіналом по 100 євро у кількості 768 купюр, номіналом по 50 Євро у кількості 500 купюр, номіналом 200 Євро одна купюра, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 23.12.2019.
Відповідно до тексту даної ухвали, ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_7 через неповернення останнім грошових коштів у розмірі 119 000 доларів США та 102 000 Євро. Судом було встановлено, що гроші у вказаній сумі передавалися ОСОБА_7 для зберігання та знаходилися за місцем його мешкання. Втім, грошові кошти були вилучені детективами Національного антикорупційного бюро України під час проведеного 27.12.2019 обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000348 від 24.04.2019.
Таким чином, вищезазначеним судовим рішенням Печерського районного суду міста Києва визнано дійсним правочин договір зберігання, отже ним визнано і право власності на передані на зберігання грошові кошти саме за ОСОБА_6 . Нормами Цивільного кодексу України не передбачено переходу права власності на річ, у зв`язку з укладанням договору зберігання.
У судовому засіданні детективом не надано доказів скасування в апеляційному чи касаційному порядку зазначеного судового рішення або доказів визнання правочину зберігання грошових коштів, укладеного 23.12.2020 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , недійсним.
Отже, керуючись принципом обов`язковості судового рішення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 у справі № 757/14040/20-ц є обов`язковим для виконання (ст. 129-1 Конституції України).
В той же час детективом також зазначено про не виявлення інших грошових коштів, під час проведеного 27.12.2019 обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 . З огляду на вказане та також беручи до уваги, що загальна сума вилучених за результатами обшуку грошових коштів, їх номінал та кількість купюр є тотожними із тими, право власності на які визнані за ОСОБА_6 судовим рішенням Печерського районного суду м. Києва, слідчий суддя вважає доведеним факт належності грошових коштів у сумі 119 000 доларів США та 102 000 Євро на праві приватної власності ОСОБА_6 .
Разом з цим, на підтвердження належності грошових коштів ОСОБА_6 слідчим суддею також беруться до уваги правові позиції ОСОБА_6 , його представників, позиція підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників, висловлені під час судових засідань у Вищому антикорупційному суді від 17.01.2020 та Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду від 04.02.2020, в яких постійно зазначалося про належність коштів на праві власності саме ОСОБА_6 та передання їх ОСОБА_7 на зберігання.
Крім того, із долучених до клопотання податкових декларацій ОСОБА_6 вбачається, що останнім за 2016-2019 роки отримано дохід у такому розмірі, з якого можливо було зробити відповідні фінансові заощадження у грошовому еквіваленті, про які зазначається стороною у клопотання про скасування арешту.
У сукупності викладеного та оскільки у судовому засіданні в Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду не було досліджено обставин належності грошових коштів ОСОБА_6 через відсутність на той час рішення Печерського районного суду міста Києва про визнання дійсним правочину зберігання, слідчий суддя вважає, що підстав для подальшого арешту майна ОСОБА_6 у кримінальному провадженні немає.
Таким чином, оскільки ч. 5 ст. 170 КПК України закріплює, що арешт з метою конфіскації майна може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або засудженого, а у даному випадку арештоване майно належить третій особі, яка не є учасником кримінального провадження, приходжу до висновку, що накладений арешт не можна вважати обґрунтованим.

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Спеціальна конфіскація застосовується, окрім іншого у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна (п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України).
У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно (ч. 2 ст. 96-2 КК України).
Так, у судовому засіданні детективом не надано аргументованих підстав вважати, що належні ОСОБА_6 грошові кошти у вищезазначеній сумі були отримані ним від підозрюваного ОСОБА_7 , а отже останнім зазначені кошти відповідним чином були перетворені з грошей, отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення в інше майно. Оскільки стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведено факт можливого застосування норм спеціальної конфіскації до майна третьої особи ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов до висновку, що і в даній частині накладений арешт також не можна вважати обґрунтованим.
Оскільки необґрунтоване накладення арешту порушує право законного власника майна ОСОБА_6 на вільне володіння, користування та розпорядження ним, такий арешт слід скасувати.
За загальним правилом, визначеним у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.
Таким чином, виходячи із фактичних даних, наявних у матеріалах клопотання, враховуючи, що колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду було накладено арешт на майно, яке є приватною власністю ОСОБА_6 та не є власністю підозрюваного ОСОБА_7 , доказів його перетворення останнім в інше майно не надано, а стороною обвинувачення під час розгляду клопотання адвоката не надано доказів на спростування позиції сторони захисту, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні № 0000348 від 24.04.2019 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 04.02.2020 ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справі № 991/908/19, провадження № 11-сс/991/100/20, на майно, а саме: грошові кошти у сумі 119 000 (сто дев`ятнадцять тисяч) доларів США та 102 000 (сто дві тисячі) Євро, вилучені 27.12.2019 під час обшуку житла, проведеного в рамках кримінального провадження № 0000348 від 24.04.2019, за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1