Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/479/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст. 152 КК УкраїниДоповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2 ,
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Помічна Добровеличківського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, що має повну загальну середню освіту, не одружений, утриманців не має, раніше судимий:
- 24.01.2007 Московським районним судом м. Брест за ч.3 ст. 339 КК Білорусії, засуджений до 3 років позбавлення волі;
- 24.12.2010 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України, засуджений до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 19.12.2012 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області, за ч.3 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
продовжено строк тримання під вартоюпо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000364,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК Українина 31 день, а саме до 12 год. 20 хв. 07 грудня 2020 року, з визначенням застави 168160 грн.,

В С Т А Н О В И Л А:

Т.в.о. начальника СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_8 звернувся до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Добровеличківського ВП Новоукраїнського ВП ГУНП України в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000364 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_7 повідомлено про підозру в тому, що він 09.09.2020 близько 22 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння повертався додому.
Проходячи повз домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_9 у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 зайшов у двір через хвіртку, зазначеного домоволодіння та підійшовши до вхідних дверей житлового будинку виявив, що вони були зачинені із середини. ОСОБА_7 з метою подолання перешкоди, що виникла на його шляху, розуміючи, що його дії являються незаконними та йому ніхто не надавав права заходити до будинку, застосовуючи фізичну силу, поштовхом відчинив вхідні двері, пошкодивши запірний пристрій із середини будинку, після чого ОСОБА_7 проник до будинку.
Потерпілий ОСОБА_9 почувши шум у будинку прокинувся та увімкнув світло в спальній кімнаті. Коли пройшов до приміщення веранди то побачив ОСОБА_7 , який продовжуючи свої протиправні дії, тримаючи в одній із рук кухонного ножа, почав ним погрожувати, демонстративно вимахуючи ним в бік потерпілого і вимагати гроші та телевізор. Потерпілий розуміючи, що відносно нього вчиняється злочин, вирішив втекти з будинку та покликати на допомогу, однак направившись у бік виходу, йому на шляху став ОСОБА_7 з яким зав`язалась бійка, яка тривала близько 2-3 хвилин, та під час якої потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді гематом та саден на тілі. Потерпілий ОСОБА_9 скориставшись тим, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння та маючи фізичну перевагу, вибіг із будинку, та сповістив про дану подію ОСОБА_10 , жителя АДРЕСА_1 .
ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що він залишився в будинку, сам намагався заволодіти телевізором «Сатурн» та ТВ-тюнером, які виніс із будинку на подвір`я, однак з причин, що не залежали від його волі, не встиг ними розпорядитися на власний розсуд, так як був затриманий потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2020 року задоволено клопотання та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 , який раніше судимий та має постійне місце проживання по АДРЕСА_1 , по місцю проживання компрометуючих матеріалів в сільську раду не надходило, однак на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке має значну ступінь суспільної небезпеки, а відтак такі обставини вимагають від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя вказав, що наявні обґрунтовані ризики, що ОСОБА_7 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Незаконно впливати на свідків та потерпілу особу, місце проживання яких останньому відомі. Вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від органів досудового слідства та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки є реальними. Загроза достатньо суворого покарання сама по собі є також одним із ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку особи у майбутньому.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати постанову тайного суду та звільнити його з під-варти.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що показання потерпілого та свідків не відповідають дійсності.
Також апелянт зазначає про те, що протягом шістдесяти днів він не мав жодної зустрічі з адвокатом.
Слідчий не виявив бажання взяти пояснення та допитати свідків в його інтересах.
Разом з тим, апелянт зазначає про те, що кримінальне правопорушення він не вчиняв.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає, що слідчий суддя обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення,з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_11 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вказував на необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Однак, колегія суддів не враховує ці доводи. Не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілу.
Також, ОСОБА_7 офіційно не працює, не має жодних заробітків, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

Про наявність вказаного ризику також свідчить те, що раніше ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини.
Разом з тим, необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений та на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Наявність місця проживання, як підстава для зміни запобіжного заходу колегією суддів не можуть бути враховано оскільки ОСОБА_7 проживає у одному населеному пункті разом з потерпілим та свідком. Зазначене надасть змогу підозрюваному впливати на потерпілого та свідка з метою зміни ними своїх покказань.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_7 не має жодних заробітків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого про необхідність обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, належна поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на досудовому слідстві не може бути забезпечена шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
А тому, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, в якому він обвинувачується, а пред`явлена обвинувачення, є вірогідним та достатнім для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

На думку колегії суддів, слідчий суддя задовольняючи подання слідчого та застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обґрунтовано зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і про існування ризиків запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити нові кримінальні правопорушення.
Дані обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Доводи апеляції обвинуваченого про те. Що він кримінальне правопорушення не вчиняв колегією суддів не можу бути враховано, оскільки зазначені доводи повністю спростовуються доказами, які здобуті органом досудового розслідування що вказують на обставини вчинення кримінального правопорушення та причетність до нього підозрюваного .
Крім того, твердження підозрюваного ОСОБА_7 про те, що кримінальне правопорушення він не вчиняв, не можуть біти враховані, оскільки вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого або її відсутність може бути встановлена виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по суті.

На переконання колегії суддів, завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливе, оскільки на даний час закінчити розслідування не є можливим, внаслідок складності кримінального провадження та великим об`ємом проведення необхідних слідчих дій, призначеними, але не проведенням необхідних експертиз для встановлення істини у справі.

Відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК Українипро підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів доданих слідчим до матеріалів клопотання (витяг з ЄРДР від 10.09.2020 підтверджено факт реєстрації кримінального провадження за ч.3 ст.187 КК України; протокол огляду місця події від 09.09.2020 ( а.с.7-10); протокол допиту потерпілого від 10.09.2020 (а.с.11-12); протоколи допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ( а.с.13-21); висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.09.2020 відносно ОСОБА_7 (а.с.21); акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.09.2020 відносно ОСОБА_7 ( а.с. 22-23); протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.п.24-26); доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі від 10.09.2020 №1576 ( а.с.27); повідомлення про підозру від 10.09.2020 ( а.с.28-29); протокол допиту підозрюваного від 10.09.2020 ( а.с.30-31); ухвала Добровеличківського районного суду Кіровоградської області про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою від 11.09.2020 ( а.с. 32-33); ухвала Кропивницького апеляційного суду від 22.09.2020 ( а.с.34-37); висновок експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 30.09.2020 ( а.с.38-39); висновок експерта №95 від 11.09.2020 ( а.с.40-41); постанова про продовження строку досудового розслідування від 30.10.2020 (а.с.42-44); вимога про судимість відносно ОСОБА_7 ( а.с. 45-46); довідка-характеристика ( а.с.48); довідка з лікарні від 21.09.2020 ( а.с.49) - вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , інкримінованого йому кримінального правопорушення. Слідчий суддя також враховує і зміст ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою від 11 вересня 2020 року, згідно з якою слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри в тому числі із врахуванням обставин щодо невідповідності показань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ).

Кримінальне правопорушення в яких підозрюється є: особливо тяжким, умисним, посягає на майно та життя і здоров`я особи.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно
ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК Україниа інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, у ухвалу слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 листопада 2020 року якою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартоюпо кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000364,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК Українина 31 день, а саме до 12 години 20 хвилин 07 грудня 2020 року, з визначенням застави 168160 грн., - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15 Ремез