ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8735/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/1298/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001295 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 14 вересня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 20.09.2012 року за ч.2 ст.309, ст.71 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 18.09.2015 року у зв`язку з відбуттям покарання;
засуджено:
за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання з 20.05.2020 року.
Міра запобіжного заходу тримання під вартою.
Вирішено питання про процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 15.04.2020 року близько 02-00 год. за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Зелена, 7-а, переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, таємно переліз через паркан та проник до приміщення літньої кухні, де викрав будівельний міксер жовтого кольору марки "Stanley", 1400W Mud Mixer, Stanley Europe 2800 вартістю 2789,10 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, ОСОБА_8 15.04.2020 року близько 02-30 год. за адресою: м. Херсон, с. Степанівка, вул. Ломоносова, 2, переслідуючи прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, повторно, таємно переліз через паркан та проник до гаражного приміщення, звідки викрав перфоратор марки «Bosh Professional GBH 2-28F» синього кольору, болгарку марки «DWT WS08-125TV» темно-зеленого кольору, дриль марки «Intertool WT-0115» жовто-чорного кольору загальною вартістю 7713,88 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання, яке вважає надто суворим. Зазначає, що відповідно до вимог ст.69 КК України йому має бути призначено більш м`яке покарання, оскільки він повністю визнав вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся, повернув викрадене майно і у провадженні не було заявлено цивільний позов. Просить врахувати обставини того, що він хворий на туберкульоз, але отримує лікування та не становить загрози для людей, має матір похилого віку, яка потребує його допомоги. Просить змінити вирок в частині призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу засудженого, просила змінити вирок та призначити більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 КК України, думку прокурора про залишення апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, а вироку без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

Що ж доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про суворість призначеного покарання та необхідність його пом`якшення із застосуванням ст.69 КК України, то колегія суддів вважає їх непереконливими та такими, що не є підставою для зміни вироку.

Виходячи з положень, передбачених ст.65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При цьому, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 випливає, що ним фактично порушується питання про недотримання судом першої інстанції вищенаведених вимог закону, що безпосередньо пов`язана із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 дотримався вимог ст.50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання є суворим, як про це стверджує апелянт, не має.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, що він має постійне місце проживання, характеризується посередньо, утриманців не має, не працевлаштований, перебуває на обліку у нарколога, є особою раніше судимою, в тому числі за аналогічний злочин, покарання за який відбував реально. Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнав повне визнання вини та щире каяття, яке виразилося в тому, що в судовому засіданні обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого та намір не вчиняти подібних дій у майбутньому, на які він посилається в апеляційній скарзі. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням цих конкретних відомостей та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки в мінімальних межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

Ті обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, як такі, що, на його думку, дають підстави для призначення менш суворого покарання із застосуванням ст.69 КК України, зокрема, повне відшкодування завданої шкоди та відсутність цивільного позову, наявність у нього матері похилого віку, яка потребує його допомоги, наявність у нього захворювання на туберкульозу, щире каяття, то вони у даному випадку не можуть бути підставами для призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.3 ст.185 КК України, оскільки жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпечність його особи, який, будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти власності, ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисливий злочин, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів, та свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Дані про особу ОСОБА_8 , який не має законних джерел до існування, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: розлади психіки внаслідок вживання опіоїдів, характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, свідчать про неможливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він має матір похилого віку, яка потребує його допомоги, жодним чином не зменшують як ступінь суспільної небезпечності його особи, так і не спростовують висновки суду щодо розміру покарання, яке є необхідним для його виправлення.

Не приймаються до уваги доводи обвинуваченого про наявність у нього захворювання на туберкульоз, оскільки згідно медичної довідки, стан його здоров`я задовільний, а отже відсутні підстави за яких перебування ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі за станом здоров`я є неможливим.

Також в матеріалах провадження відсутні будь-які докази добровільного відшкодування ОСОБА_8 завданої злочином шкоди, а саме повернення потерпілим викраденого майна, його злочинну діяльність було припинено працівниками поліції лише з її викриттям.

На думку колегія суддів, виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, враховуючи його негативну репутацію, а покарання у виді 3 років позбавлення волі є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не може вважатися надто суворим лише з підстав незгоди обвинуваченого з його розміром.

З огляду на викладене вище, підстав для призначення більш м`якого покарання із застосуванням ст.69 КК України та зміни вироку в частині призначення покарання, як про це ставить питання обвинувачений ОСОБА_8 , колегія суддів не знаходить.

Даних, які б свідчили про те, що у кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 належить залишити без задоволення, а вирок без зміни.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 14 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3