ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3828/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" листопада 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення дотримання прав особи, яка тримається під вартою, шляхом переведення з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», скасування заходів безпеки в порядку ст.206 КПК України,
ВСТАНОВИЛА :
В провадження слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва 11.11.2020 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення дотримання прав особи, яка тримається під вартою, шляхом переведення з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», скасування заходів безпеки в порядку ст.206 КПК України.
Заяву адвокат ОСОБА_3 мотивує наступним.
Так, з 21.12.2018 по цей час ОСОБА_4 , відповідно до постанови від 21.12.2018 про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні №0000507, перебуває в ІТТ ГУ НП в м. Києві. Вказана постанова є незаконною та спрямована на здійснення катування ОСОБА_4 , перешкоджання в отриманні ним належної медичної допомоги, а також у здійсненні перешкод в отриманні ним правової допомоги. Крім того, постановою про застосування заходів безпеки від 01.04.2019 у кримінальному провадженні №0005079 вирішено утримувати ОСОБА_4 протягом здійснення кримінального провадження в ІТТ ГУ НП в м. Києві до скасування постанови.
Про незаконність тримання ОСОБА_4 під вартою в ІТТ ГУ НП в м. Києві на підставі цієї постанови свідчить і те, що дія запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0005079 закінчилась 22.06.2019 відповідно до ухвали від 24.04.2019 слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/19687/19-к.
Так, до цього часу в порушення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» ОСОБА_4 не повідомлено, про заходи безпеки і умови їх здійснення.
При цьому ні ОСОБА_4 , ні його захисники не звертались до будь-якого правоохоронного органу з заявою про застосування заходів безпеки до нього.
У самих постановах не зазначено строку дії цих заходів безпеки.
ОСОБА_4 звертався до прокурора ОСОБА_5 з заявою від 30.10.2019 про скасування заходів безпеки, що відповідно до п. а) ч. 2 ст. 21 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» є приводом для їх скасування, проте у порушення цих вимог отримав невмотивовану відмову від 14.11.2019.
Відповідно до ухвали від 29.07.2020 Оболонського районного суду м. Києва у справі №756/847/17 доручено керівництву ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_4 . Доручено офісу Генерального прокурора перевірити заяву Шепелева щодо законності та підстав застосування до нього заходів безпеки відповідно до ст. 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», а також здійснити перевірку фактів неналежного утримання ОСОБА_4 під вартою, порушення умов та порядку під вартою, а також систематичного його катування в умовах ІТТ.
Зазначена ухвала була 29.07.2020 отримана під розписку прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 .
Не зважаючи на зазначене, до цього часу ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області не було проведено медичного обстеження ОСОБА_4 та ухвала не виконана щодо перевірки законності та підстав застосування до нього заходів безпеки не здійснена перевірка фактів неналежного утримання ОСОБА_4 під вартою, порушення умов та порядку під вартою, а також систематичного його катування в умовах ІТТ.
В кримінальних провадженнях щодо ОСОБА_4 , які перебувають на розгляді в Дарницькому, Деснянському, Святошинському, Оболонському, Солом`янському районних судах м. Києва та Києво-Святошинському районному суді Київської області до нього не застосовувались заходи безпеки.
Тримання ОСОБА_4 під вартою в ІТТ ГУ НП в м. Києві порушує його права, які передбачені Конституцією України, КПК України та Законом України «Про попереднє ув`язнення».
На цей час ОСОБА_4 , перебуваючи в ІТТ ГУ НП в м. Києві не отримує належної медичної допомоги, в тому числі вторинної. Йому вже декілька місяців надається екстрена медична допомога, яка у відповідності до ст. 35 Основ законодавства України про охорону здоров`я полягає у здійсненні медичними працівниками відповідно до закону невідкладних організаційних, діагностичних та лікувальних заходів, спрямованих на врятування та збереження життя людини у невідкладному стані та мінімізацію наслідків впливу такого стану на її здоров`я.
Зазначене відбувається через те, що в ІТТ ГУ НП в м. Києві відсутня медична частина та будь-який медичний персонал.
Таким чином, порушується право ОСОБА_4 , яке передбачено ст. 49 Конституції України.
Крім того, ОСОБА_4 перебуваючи в ІТТ ГУ НП в м. Києві, у порушення ст. 9 Закону України «Про попереднє ув`язнення» позбавлений права одержувати грошові перекази, купувати протягом місяця за безготівковим розрахунком продукти харчування і предмети першої необхідності на суму до одного мінімального розміру заробітної плати та без обмежень письмове приладдя, газети, книги через торговельну мережу на замовлення.
Крім іншого, в ІТТ ГУ НП в м. Києві порушується право ОСОБА_4 , яке передбачене ч. 5 ст. 12 Закону України «Про попереднє ув`язнення», в камерах та слідчих кабінетах ведеться відеоспостереження, а тому останній не може провести релігійний обряд щодо надання сповіді священнослужителю, оскільки буде порушено його таємницю, порушується конфіденційність під час підготовки до участі в кримінальних провадження, вказані дії він розцінює, як втручання в його особисте життя.
Вказане свідчить, що винесення постанов про застосування заходів безпеки було спрямовано лише на порушення прав ОСОБА_4 і створення йому нестерпних умов тримання під вартою для здійснення тиску на нього і катування з метою змусити його оговорити себе та надати стороні обвинувачення бажані показання, які будуть не відповідати дійсності стосовно інших осіб, а також створення умов для незаконного позбавлення членів його родини та його майна.
Утримуючи ОСОБА_4 в ІТТ ГУ НП в м. Києві сторона обвинувачення фактично піддає його катуванню та утримує у принизливих умовах, що завдає йому фізичних та моральних страждань.
Враховуючи наведене, адвокат ОСОБА_3 просить скасувати заходи безпеки щодо ОСОБА_4 , встановлені постановою від 21.12.2018 про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні №0000507 прокурора першого відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 ; скасувати заходи безпеки щодо ОСОБА_4 , встановлені постановою від 01.04.2019 про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні №0005079 прокурора першого відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 ; зобов`язати керівництво ІТТ ГУ НП в м. Києві перевести ОСОБА_4 до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для подальшого тримання під вартою.
Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про розгляд вказаної заяви були повідомлені належним чином.
Від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду судового засідання, через зайнятість в інших судових процесах та слідчих діях.
Враховуючи, що заяви в порядку ст.206 КПК України розглядаються негайно, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути заяву у відсутність учасників процесу.
Вивчивши матеріали заяви та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Згідно статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до вимог статті 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
При цьому, у статті 28 Конституції України зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.
За результатами вивчення заяви в інтересах ОСОБА_4 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.
Частиною 1 статті 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» визначено, що підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.
Зі змісту заяви вбачається, що постановою від 21.12.2018 прокурора першого відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000507 та постановою від 01.04.2019 прокурора першого відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0005079 було застосовано заходи безпеки щодо ОСОБА_4 .
Так, згідно відповіді на запит суду, наданої ІТТ ГУНП у м. Києві № 3033/125/32/01-2020 від 11.11.2020, ОСОБА_4 утримується в ІТТ ГУНП у м. Києві на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.09.2020, ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2020, ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2020, вироку Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2020.
При цьому, у клопотанні захисника не заперечується факт утримання ОСОБА_4 під вартою на підставі рішення компетентного суду, в порядку КПК України.
Як встановлено в ході розгляду заяви, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.10.2020 у справі № 753/6650/17 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 19.12.2020 включно.
Крім того, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.10.2020 у справі № 756/847/17 продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 06.12.2020 включно.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» (далі Закону) забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.
Згідно ч.2 ст.3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону, безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, зазначеними у статтях 8, 11, 15, 16 цього Закону, за винятками, що випливають з вимог режиму їх тримання. Додатково до них можуть застосовуватися також такі заходи: а) переведення до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання; б) окреме тримання.
Як вбачається зі змісту долучених до заяви матеріалів, кримінальні провадження стосовно ОСОБА_4 з обвинувальними актами вже перебувають в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області, Дарницького районного суду м. Києва, Оболонського районного суду м. Києва, тобто стадія досудового розслідування завершена, триває судовий розгляд.
За таких обставин питання, які ставляться в заяві, не входять до повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування, на вказаній стадії кримінального провадження обвинувачений перебуває під контролем суду, дане питання уповноважений розглядати суд за клопотанням учасників судового провадження.
Вимогами ч. 3 ст.26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В даному випадку, навіть за наявності перебування кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування, слідчий суддя не має повноважень для перевірки наявності приводів та підстав для застосування заходів безпеки до ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК, оскільки таке питання мало б вирішуватись слідчим суддею за місцем знаходження органу досудового розслідування, в окремому порядку, а саме при розгляді скарги за ст.303 КПК України.
Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_3 про забезпечення дотримання прав ОСОБА_4 , шляхом скасування заходів безпеки та переведення останнього з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», в порядку ст.206 КПК України.
Разом з тим, виконуючи загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, на підставі ч. 6 ст.206 КПК України, слідчий суддя вбачає підстави зобов?язати Начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника установи попереднього ув?язнення за місцем утримання ОСОБА_4 , негайно забезпечити додержання права останнього на належну медичну допомогу на рівні, який має бути сумісним з людською гідністю, зокрема в частині проведення медичного обстеження та забезпечення можливості відповідного лікування.
На підставі викладеного, керуючись ст. 206, 309 КПК України, ст.ст. 1, 3, 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст. 1, 3, 19, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», слідчий суддя, -
У Х В А Л И Л А:
Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про забезпечення дотримання прав особи, яка тримається під вартою, шляхом переведення з Ізолятора тимчасового тримання до ДУ «Київський слідчий ізолятор», скасування заходів безпеки в порядку ст.206 КПК України залишити без задоволення.
Зобов?язати Начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника установи попереднього ув?язнення за місцем утримання ОСОБА_4 , негайно забезпечити додержання права останнього на належну медичну допомогу на рівні, який має бути сумісним з людською гідністю, зокрема в частині проведення медичного обстеження та забезпечення можливості відповідного лікування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1