Справа № 214/5810/20
1-кп/214/931/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000785 від 19.05.2020 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні надав до суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про існування ризиків, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується тим, що обвинувачений зі змісту отриманих процесуальних документів міг здогадатись, хто провів оперативну закупівлю, тому може незаконно вплинути на вказаного свідка, а також на інших осіб, які може бути надалі залучені до кримінального провадження в якості свідків. Також, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити свою злочинну діяльність, так як останній раніше був притягнений до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, не працює, не має стабільного офіційного джерела доходу. Окрім того, ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки, він обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, за який передбачене покарання від 6 років позбавлення волі, не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечував, просив обрати щодо нього запобіжний захід у вособистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 , також, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтимав позицію свого підзахисного.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора в повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працює, не має належних і достатніх засобів для існування. Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.
При цьому, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 раніше був притягнений до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Крім того, обвинуваченого ОСОБА_4 було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з доказами, здобутими в ході досудового розслідування, показами свідків. Таким чином, ОСОБА_4 може впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Зазначене вище дає підстави вважати, що останній знаходячись на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який, згідно з ст.12 КК України, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання наведеним вище ризикам.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому, обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 , не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд вважає недоцільним зміну обраного щодо нього запобіжного заходу на домашній арешт, як на цьому наполягали обвинувачений та його захисник.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.
Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08.01.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складений 11.11.2020 року.

Суддя ОСОБА_1