ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/225/20 Справа № 183/2105/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 0001162 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ, громадянки України, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено їй покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
У невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - опій ацетильований, реалізуючи який, 28 листопада 2017 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_5 перебуваючи неподалік ПрАТ "Новомосковський хлібозавод", що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 36, діючи з зазначеним єдиним умислом, незаконно придбала у невстановленого в ході досудового розслідування чоловіка циганської національності особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований», масою в перерахунку на суху речовину 0,1906 г, який незаконно зберігала з метою збуту за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 до 20.18 години 29 листопада 2017 року, коли ОСОБА_5 , знаходячись за вказаним місцем свого мешкання, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонений, взяла частину особливо небезпечного наркотичного засобу, який зберігала з метою збуту, та незаконно збула ОСОБА_9 медичний шприц закритий ін`єкційною голкою в захисному ковпаку, об`ємом 2,5 мл, заповнений рідиною темного кольору, масою 1,4488 г, який містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,0458 г.
Далі, того ж дня, тобто 29 листопада 2017 року в період часу з 21.20 години по 22.35 годину, в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , в кімнаті АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено два медичні шприци із голками в захисному ковпачку, об`ємом по 2,5 мл, заповнені рідиною темного кольору, масами 2,6027 г та 2,0273 г, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину відповідно 0,0816 г та 0,0632 г, загальною масою 0,1448, який ОСОБА_5 незаконно зберігала з метою збуту.
В апеляції:
- обвинувачена просить вирок суду скасувати у зв`язку з надмірною суворістю призначеного покарання та постановити новий вирок, призначивши їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке, ніж 6 років позбавлення волі.
В обґрунтування вказала, що призначене їй покарання не відповідає тяжкості скоєного злочину та її особі. Суд не врахував визнання нею провини та активне сприяння слідству. Суд першої інстанції також не врахував, що на момент постановлення вироку вона офіційно працювала, мала на утриманні неповнолітню доньку, перебувала на диспансерному обліку в Центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом з діагнозом ВІЛ інфекція, отримує необхідне лікування і пропуски в прийомі ліків можуть привести до тяжких наслідків для її життя та здоров`я.
- прокурор просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, зазначивши в резолютивній частині про конфіскацію 1/2 всього особисто належного майна.
В обґрунтування вказує, що при застосуванні додаткового покарання у виді конфіскації майна, суд не врахував наявність у обвинуваченої неповнолітньої дитини, у зв`язку з чим, вважає за можливе застосувати конфіскацію 1/2 всього особисто належного майна ОСОБА_5 .
Заслухавши захисника, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги обвинуваченої, прокурора який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченої та просив задовольнити апеляцію прокурора, перевіривши і проаналізувавши доводи та заявлені вимоги, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 307 КК України в апеляційних скаргах обвинуваченої та прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини не перевіряються і відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає дане рішення суду в межах апеляційних скарг.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , стосовно призначення їй більш м`якого покарання з застосуванням до неї положень ст. 69 КК України, заслуговують на увагу.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно вироку, суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання, врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість призначеного покарання, її вік, стан здоров`я, те, що вона займалася суспільно-корисною працею та всі обставини, що її характеризують в їх сукупності.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд визнав щире каяття, як обставину, що пом`якшує її покарання з чим погоджується і колегія суддів.
Обставин, які обтяжують її покарання згідно ст. 67 КК України, судом першої інстанції, а також апеляційної інстанції не встановлено.
Колегія суддів при цьому зважає, що відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Так, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд першої інстанції не в достатній мірі врахував, що на час розгляду справи ОСОБА_5 була працевлаштована в ТОВ "Керуюча компанія "КомЕнерго-Новомосковськ", має на утриманні неповнолітню доньку, яку виховує одноособово, перебуває на диспансерному обліку в Центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом КЗ "Новомосковська ЦМЛ"ДОР" з діагнозом "Віл-інфекція", на даний час хворіє на ВДТБ відкриту форму туберкульозу, отримує необхідне лікування і пропуски в прийомі ліків може привести до тяжких наслідків для життя та здоров`я хворої, що підтверджується також наданими медичними довідками захисником в суді апеляційної інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції, при визначенні обставин, що пом`якшують покарання, не врахував, крім щирого каяття, зазначені вище обставини, а саме: наявність на утриманні обвинуваченої неповнолітньої дитини та наявність тяжких хвороб, які колегія суддів вважає за можливе визнати як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті.
Як вбачається з вироку суду, судом першої інстанції вказані вимоги закону в достатній мірі враховані не були.
З огляду на викладене, враховуючи обставини скоєння злочину, у тому числі наявність пом`якшуючих обставин щирого каяття обвинуваченої, наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, тяжких захворювань, враховуючи особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, була працевлаштована, обставини вчинення злочину та його наслідки, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе при призначенні останній покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, тобто покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 307 КК України, що в даному конкретному випадку є необхідним і достатнім для обвинуваченої ОСОБА_5 , і таке покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки буде відповідати принципу невідворотності та індивідуалізації покарання.
При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст. 75 КК України.
Що стосується вимог прокурора в апеляції стосовно призначення додаткового покарання у виді конфіскації 1/2 майна належного ОСОБА_5 , то колегія суддів вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
Згідно статті 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Встановлено, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину, тяжкі захворювання, що на переконання колегії суддів є достатньо переконливими підставами для визначення конфіскації майна в розмірі 1/2 належного обвинуваченій майна.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги обвинуваченої та прокурора задовольнити, вирок суду змінити в частині призначення покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_6 прокурора задовольнити.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 307 КК України, - змінити.
Вважати ОСОБА_5 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією на користь держави 1/2 частини майна, яка є власністю обвинуваченої ОСОБА_5 .
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженій яка тримається під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4