В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000756 від 28.03.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, пенсіонера, який проживає за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Приблизно у лютому 2020 року, точну дату та час в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, перебуваючи у лісі, неподалік будинку № 75 по вул.Підгірна в м.Харкові, за допомогою металошукача, знайшов боєприпаси, в кількості 74 патронів калібру 7,62х25 ТТ та 82 патрони калібру 9х18 ПМ, тим саме незаконно їх придбав.

Після чого, ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння, а також зберігання бойових припасів, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 №2471-ХІІ (зі змінами), без передбаченого п. 2, п. 9, п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 №576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622 (зі змінами), дозволу здійснив придбання 74 патронів калібру 7,62х25 ТТ та 82 патронів калібру 9х18 ПМ, які переніс за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де став здійснювати їх зберігання усвідомлюючи, що вказані предмети є бойовими припасами.

07.04.2020 близько 15.30 ОСОБА_5 взяв частину бойових припасів в кількості 50 патронів, які зберігав за місцем свого проживання та став зберігати їх при собі, а також в салоні автомобіля ВАЗ 2115 державний номерний знак НОМЕР_1 , таким чином здійснив незаконне носіння боєприпасів.

В подальшому протиправна діяльність ОСОБА_5 , пов`язана із незаконним поводженням з бойовими припасами була припинена співробітниками поліції, якими, під час проведення 07.04.2020 в період часу з 16.35 до 17.25 санкціонованого обшуку автомобіля ВАЗ 2115 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , поблизу будинку № 19 по вул. Беркоса в м.Харкові, на задньому сидінні виявлено та вилучено 26 патронів калібру 7,62х25 ТТ та 4 патрони калібру 9х18 ПМ, та при огляді ОСОБА_5 виявлено та вилучено з лівої бокової кишені одягнутої на ньому куртки, 20 патронів калібру 7,62х25 ТТ, а також під час проведення 07.04.2020 в період часу з 17.39 до 19.29 санкціонованого обшуку місця проживання ОСОБА_5 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 28 патронів калібру 7,62х25 ТТ та 78 патронів калібру 9х18 ПМ.

Виявлені та вилучені в ході проведення зазначених обшуків 74 патрони є боєприпасами - бойовими пістолетними патронами калібру 7,62х25 ТТ, що призначені для стрільби з пістолетів та пістолетів-кулеметів відповідного калібру та типорозміру патронника, а також 82 патрони є боєприпасами - бойовими пістолетними патронами калібру 9х18 ПМ, призначені для пістолетів системи Макарова (ПМ), а також зброї відповідного калібру та типорозміру патронника (пістолети, пістолети-кулемети тощо), що підтверджено висновками експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №10/3/216СЕ-20 від 22.04.2020, №10/3/217СЕ-20 від 23.04.2020, №10/3/218СЕ-20 від 23.04.2020.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, а саме: носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленному обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення пояснив як зазначено вище.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, відомості щодо процесуальних витрат та речових доказів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 скоїв злочин та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із дружиною, яка також є пенсіонеркою, відомості про стан здоров`я обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді, складеної ст. інспектором Холодногірського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі або обмеження волі, та не становить високого рівня небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах мінімальної санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням особи ОСОБА_5 того факту, що злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, відноситься до категорії тяжких, але будь-яких тяжких наслідків від злочину не настало, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, а також його наслідки, щирого каяття, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст.. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.

Таке покарання суд вважає необхідними та достатніми для його виправлення.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 п.1, 2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судово-балістичних експертиз Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України №10/3/216СЕ-20 від 22.04.2020 у розмірі 1307 грн. 60 коп., №10/3/217СЕ-20 від 23.04.2020 у розмірі 1307 грн. 60 коп. та №10/3/218СЕ-20 від 23.04.2020 у розмірі 980 грн. 70 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 09.04.2020 року на автомобіль ВАЗ 21150 синього кольору, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належать на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речові докази:

-74 патрони калібру 7,62х25 ТТ та 82 патрони калібру 9х18 ПМ, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Холоногірського ВП ГУНП в Харківській області (квитанція № 1764) -

-автомобіль ВАЗ 2115 державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_7 залишити у його розпорядженні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1