справа № 566/1195/20
провадження № 1-кп/566/279/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Млинів Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000243 від 24.07.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженки м. Тернопіль Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючої вчителем у Білогородському навчально-виховному комплексі, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що, будучи депутатом Миколаївської сільської ради Млинівського району Рівненської області згідно з Рішенням № 1 першої сесії сьомого скликання Миколаївської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 17.11.2015 року, будучи суб`єктом декларування відповідно до п.п."б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України " Про запобігання корупції" та знаючи про наявність у неї обов"язку особистого подання до Єдиного державного реєстру осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічної декларації за 2017 рік в строк до 01.04.2018 року, у порушення вимог ч.1 ст.45 Закону України " Про запобігання корупції" не подала у визначений строк без поважних на те причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством з питань запобігання корупції.

Крім цього, ОСОБА_4 , будучи депутатом Миколаївської сільської ради Млинівського району Рівненської області згідно з Рішенням № 1 першої сесії сьомого скликання Миколаївської сільської ради Млинівського району Рівненської області від 17.11.2015 року, будучи суб`єктом декларування відповідно до п."б" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України " Про запобігання корупції" та знаючи про наявність у неї обов"язку особистого подання до Єдиного державного реєстру після свого звільнення протягом 20 днів з моменту такого звільнення, а саме в період з 01.01.2018 року по 01.06.2018 рік, не подала декларації за період неохоплений раніше поданими деклараціями.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з визнанням ст. 366-1 КК України неконституційною, відповідно до рішення Конституційного суду України від 27.10.2020 року у справі №13-р/2020.

Обвинувачена ОСОБА_4 клопотання захисника підтримала.

Прокурор проти закриття кримінального провадження із вищезазначених підстав не заперечував.
Вирішуючи питання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст..5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

В пункті 4 рішення КСУ від 14.12.2000 №15-рп/2000 (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) зокрема зазначено, що додаткове визначення у рішеннях, висновках Конституційного Суду України порядку їх виконання не скасовує і не підміняє загальної обов`язковості їх виконання. Незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У пункті 3 рішення КСУ від 19.04.2000 № 6-рп/2000 (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) зокрема зазначено, що відповідно до положення частини першої статті 6 Кодексу злочинність і караність діяння визначаються законом, який діяв на час його вчинення. За змістом частини другої зазначеної статті закон, що усуває караність діяння або пом`якшує покарання, має зворотну дію в часі. Приписи цих норм Кодексу кореспондуються з положеннями статті 58 Конституції України. Зворотна дія кримінального закону означає поширення його на осіб, які вчинили діяння до набрання чинності таким законом. Зіставлення положень статей 8, 58, 92, 152, пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України та статті 6 Кодексу дає підстави дійти висновку, що виключно кримінальними законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

В пункті 4 рішення КСУ від 26.01.2011 №1-рп/2011 (справа про заміну смертної кари довічним позбавленням волі) зокрема зазначено, що Конституційний Суд України виходить з того, що в частині четвертій статті 5 Кримінального кодексу 2001 року йдеться про можливість його зміни тільки іншим законом про кримінальну відповідальність, а не Рішенням Конституційного Суду України, який повноважний лише визнавати неконституційними положення закону про кримінальну відповідальність. Як зазначив Конституційний Суд України у справі про зворотну дію кримінального закону в часі, «зіставлення положень статей 8, 58, 92, 152, пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України та статті 6 Кодексу дає підстави дійти висновку, що виключно кримінальними законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється відповідальність за їх вчинення. Відповідно і зворотна дія в часі реалізується через кримінальні закони у випадках, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи» (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000). Висновок про те, що скасування або пом`якшення кримінальної відповідальності особи здійснюється саме законами, ґрунтується, зокрема, на положеннях Кримінального кодексу України, відповідно до якого поліпшення правового становища особи, яка вчинила злочин, здійснюється згідно із законом, що пом`якшує покарання, нововиданим законом (частина друга статті 6, частина третя статті 54 Кодексу 1960 року), законом про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, санкцією нового закону (частина перша статті 5, частина третя статті 74 Кодексу 2001 року).

Аналогічні положення встановлені статтями 4 та 5 чинного КК України 2001 року щодо чинності та зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Підставою для втрати чинності законом у цілому або його частинами є визнання єдиним органом законодавчої влади - Верховною Радою України - такого закону або його окремих положень такими, що втратили чинність, або визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні - Конституційним Судом України, оскільки його рішення належить сприймати як загальнообов`язковий правовий акт, який діє на усій території України та є обов`язковим для виконання усіма суб`єктами права.

Тобто в обох випадках правовими наслідками є втрата законом чи його частиною чинності, а тому втрата чинності законом (чи частини закону) внаслідок визнання їх неконституційними є тотожними набранню чинності законом, яким скасовується кримінальна відповідальність.

Таким чином, судом встанволено достатні підстави, передбачені п.4 ч.1 ст. 284 КПК України для закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 366-1 КК України.
Враховуючи наведене, на підставі рішення Конституційного суду України від 27.10.2020 року у справі №13-р/2020; ст.. 5 КК України, керуючись п. 4 ч.1 ст. 284, 285, 314 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000243 від 24.07.2020 року - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000243 від 24.07.2020 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України - закрити на підставі п. 4 ч.1 ст. 284 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: