Провадження №11-сс/801/836/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000385 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

в с т а н о в и в :
В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 10.11.2020 близько 21 години 15 хвилин водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем "BMW 320", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , по вул. Київській рухаючись у м. Вінниця, в районі буд. № 114, в момент об`єктивної появи у полі його зору пішохода ОСОБА_9 , який поза межами пішохідного переходу перетинав проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на даного пішохода, який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Таким чином, ОСОБА_8 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п.12.2, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Крім того, ОСОБА_8 , 10.11.2020 близько 21 години 15 хвилин, керуючи автомобілем "BMW 320", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , по вул. Київській рухаючись у м. Вінниця, в районі буд. № 114, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який поза межами пішохідного переходу перетинав проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху автомобіля, тим самим поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, якому внаслідок ДТП заподіяно тілесні ушкодження.
Після вчинення наїзду, водій ОСОБА_8 , достовірно розуміючи, що пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, перебуває в небезпечному для життя стані, позбавлений реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не переконався чи потребує останній допомоги, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб та не відправив потерпілого до лікувального закладу, хоча повинен і мав об`єктивну можливість це зробити, не виконавши свого громадянського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, з метою уникнути відповідальності, діючи умисно, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 , самовільно залишив місце події на автомобілі "BMW 320", реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 .
Таким чином, ОСОБА_8 , за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України.
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року до підозрюваного ОСОБА_8 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував його тим, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкі, безповоротні наслідки, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також те, що підозрюваний самовільно залишив місце дорожньотранспортної пригоди, з метою уникнення відповідальності, тому слідчий суддя вважає, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що підозрюваний добровільно з`явився до слідчого, проведені за його участю слідчі дії засвідчують той факт, що останній не буде перешкоджати встановленню істини у справі, він сам зацікавлений у проведенні слідчих дій, призначенні автомеханічної-експертизи у кримінальному провадженні, адже ОСОБА_8 , вважає, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду, оскільки потерпілий перебігав дорогу у невстановленому місці та вибіг раптово, що не надавало ОСОБА_8 змоги здійснити екстрене гальмування, або об`їзд перешкоди, адже позаду нього у лівій смузі руху на швидкості рухався інший автомобіль.
Дані обставини, ставлять під сумнів обґрунтованість підозри за ч.2 ст.286 КК України, оскільки відсутні та сьогодні спеціальні знання експертів, тобто висновки експертиз. Крім того, другий інкримінований йому злочин, передбачений ч.1 ст.135 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, а тому прокурором в ході судового розгляду не було доведено, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, що ОСОБА_8 перешкоджав кримінальному провадженню.
Під час розгляду клопотання стороною захисту надані свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини, що вказують на соціально-стримуючі фактори підозрюваного.
Слідчий суддя не обґрунтував мотиви прийнятого рішення щодо незастосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Заслухавши захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі; прокурора який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційного скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для становлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, з чим і погоджується колегія суддів, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, врахував, що останній будучи раніше судимим, перебуваючи на іспитовому строкові підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких тяжкий, від якого настали тяжкі наслідки, підозрюється у самовільному залишені місця дорожньо-транспортної пригоди, а тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та або/суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність; крім того, врахована особа підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, утримує малолітню дитину, разом з тим із врахуванням тяжких наслідків дорожньо-транспортної пригоди (пішохід загинув на місці події), самовільне залишення місця ДТП, що в своїй сукупності унеможливлює застосування до останнього іншого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3