УХВАЛА
16 листопада 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на території України постійного місця мешкання не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів на території України раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження №0001528, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0001528, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в обгрунтування якого зазначив наступне.
Слідчим відділом СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеські області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні№0001528 від 15.11.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2020 року ОСОБА_4 разом з невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, в невстановлений в ході досудового розслідування час, дізнались про перебування у ОСОБА_9 грошових коштів, виручених за зайняття приватним підприємством. В той час, у ОСОБА_8 та невстановлених на даний час осіб, з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, а саме грошових коштів ОСОБА_9 .
Реалізуючі свій спільний злочинний намір та обравши метою свого злочинного посягання грошові кошти ОСОБА_9 , які знаходились у чоловічій сумці на передньому пасажирському сидінні автомобіля «NISSAN», модель «QASHQAI», реєстраційний номер: НОМЕР_1 , ОСОБА_8 разом з невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами 14.11.2020 приблизно о 21 годині 15 хвилин, розподіливши між собою злочинні ролі, підійшов до ОСОБА_9 , коли останній відчиняв ворота подвір`я будинку АДРЕСА_2 , та реалізуючи спільний злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів і в групі осіб, наніс удари кулаками обох рук в область обличчя потерпілому, після чого, збивши його з ніг, продовжив наносити удари ногами по тулубу. Інші двоє невідомих в той час, діючи умисно, з корисливих мотивів і в групі осіб, шляхом відчинення передніх пасажирських дверей, з переднього пасажирського сидіння автомобіля ОСОБА_9 відкрито викрали належний потерпілому пакет, в якому перебували: чоловіча шкіряна сумочка, вартістю 500 грн., з грошовими коштами в сумі 150000,00 грн., 2 000 доларів США, що згідно курсу валют НБУ на 14.11.2020 становить 56 392,6 грн.; паспорт громадянина України, виданий ОСОБА_9 ; водійське посвідчення, видане потерпілому; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії: НОМЕР_2 ; мобільний телефон «Нокіа 6633», вартістю 300 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар», на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 100 грн., а також чоловіча шкіряна сумочка, вартістю 500 грн., з грошовими коштами в сумі 390000,00 грн., та 400 доларів США, що згідно курсу валют НБУ на 14.11.2020 становить 11278,52 грн.
Відкрито викравши майно ОСОБА_9 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, загальною сумою 609071,12 грн., що перевищує 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, ОСОБА_8 з двома невідомими в ході досудового розслідування особами з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальної шкоди у великих розмірах.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Молдова, уродженець м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, який на території України постійного місця мешкання не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів на території України раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками: викрадення чужого майна грабіж, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події та іншими зібраними у провадженні доказами.
15.11.2020 року о 02 год. 00 хв. ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15.11.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

У зв`язку з наявністю ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, дозволяє обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити у повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування і суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просила суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки ризики, наведені в клопотанні слідчого, не доведені.

Підозрюваний ОСОБА_8 заперечував проти задоволення клопотання слідчого.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні вказаного злочину.
Як встановлено у судовому засіданні, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Пред`явлена підозрюваному ОСОБА_8 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події та іншими зібраними у провадженні доказами.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний не працевлаштований, громадянин іншої держави, не має постійного місця проживання в м. Одесі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, та вчинити нові злочини.
Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме:
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину;
- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаних злочинів.
Так на даний час, слідчий суддя вважає, що є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, не має постійного місця проживання в м. Одесі, неодружений, не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про те, що в межах м. Одеси його нічого не утримує, він може своєчасно не прибувати до органу досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що за відсутності менш суворого запобіжного заходу, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків, схиляючи їх до викривлення показань.

Також, ОСОБА_8 з метою уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом повідомлення невстановленим особам про їх розшук, а також повідомити дані, які йому відомі відносно кримінального провадження невстановленій особі, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, на думку слідчого судді, є достатні підстави вважати, що наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення ОСОБА_8 інших корисливих кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний офіційно не працевлаштований та засобів для існування не має.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
За таких обставин, наявні достатні підстави вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу до підозрюваного не запобігатиме наведеним ризикам.
Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Враховуючи, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, 15.11.2020 року, то досудове розслідування має бути закінчено до 15.01.2021 року.
За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи викладене та керуючись приписами ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне розмір застави не обирати у зв`язку з тим, що в даному випадку ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, поєднаного із застосуванням насильства.
Питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 371-372, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеські області майора поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного в рамках кримінального провадження №0001528, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.01.2021 року включно.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту затримання, тобто з 15.11.2020 року.
Розмір застави не визначати.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали проголошено 19.11.2020 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1