Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 525/1561/18
Провадження № 1-кп/553/2/2020
У Х В А Л А
Іменем України

18.12.2020 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтави в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000257 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , яке надійшло на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 10.12.2018 року для розгляду по суті та передано з Великобагачанського районного суду Полтавської області у зв`язку зі зміною територіальної підсудності.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 прокурор послався на те, що ризики, запобігання яким стало підставою для його обрання, в тому числі перешкоджання можливості переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків у даному провадженні, які не допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на даний час не зникли, їх наявність обґрунтовуєтеся тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, в інших судах знаходяться інші кримінальні провадження щодо нього, які не розглянуті, обвинувачений не має постійного місця роботи, джерела доходів. Застосування до обвинуваченого інших більш м`яких запобіжних заходів неможливе, оскільки вони не здатні запобігти зазначеним ризикам, які не зменшились, та можуть негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Відтак, з урахуванням тяжкості злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , наслідків, що настали (смерть особи), даних про особу обвинуваченого (відсутність місця реєстрації, постійного місця проживання, відповідно, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійних джерел доходу), вважає, що достатнім і обґрунтованим є продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, в тому числі посилаючись на наявність інших клопотань.

З урахуванням положень ст. 331 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про доцільність вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до спливу строку застосування запобіжного заходу незалежно від наявності інших клопотання та при вирішенні клопотання прокурора виходить з наступного.

Під час досудового розслідування ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2018 року відносно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13 листопада 2018 року, який був продовжений ухвалою Шишицького районного суду Полтавської області від 12.11.2018 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 08.01.2019 року, від 25.02.2019 року, від 18.04.2019 року, від 11.06.2019 року, від 05 вересня 2019 року, від 22 жовтня 2019 року, від 04.12.2019 року, від 28.01.2020 року, від 17.03.2020 року, від 07.05.2020 року, від 23.06.2020 року, від 12.08.2020 року, від 02.10.2020 року та від 10.11.2020 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 в їх сукупності, у тому числі: відсутність у нього постійного місця роботи та сталого джерела доходу, вік, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, репутацію, майновий стан, а також бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та суворість покарання, що загрожує в разі доведення винуватості.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не працює та не має постійного джерела доходу, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, періодично змінював своє місце перебування та проживання, вчинив ряд злочинів в різних містах України і відносно нього є нерозглянуті кримінальні провадження в Краматорському міському суді Донецької області і Солом`янському районному суді м. Києва. Відтак з урахуванням наведеного, а також того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, за один з яких передбачене покарання на строк до 15 років позбавлення волі, на переконання колегії суддів, обґрунтованими є доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що перебуваючи на волі він може вчинити інше кримінальне правопорушення, а усвідомлюючи невідворотність покарання в разі доведення винуватості - здійснити спробу переховуватися від суду, вплинути на свідків у кримінальному провадженні.

Медичні документи, що містяться в матеріалах справи, свідчать про наявність у обвинуваченого ряду захворювань. Разом з тим, об`єктивних даних на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_9 перешкоджає його утриманню під вартою в умовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23", не встановлено.

Для з`ясування питань щодо тяжкості стану здоров`я обвинуваченого за клопотанням сторони захисту згідно з ухвалою суду від 12.08.2020 року по справі призначена судова стаціонарна комплексна комісійна судово-медична експертиза.

Враховуючи викладене, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , не зникли, а застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки не здатне запобігти можливості ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, та оскільки судовий розгляд справи не закінчений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про проведення судового розгляду справи в режимі відеоконференції, посилаючись на незадовільний стан здоров`я.

Відповідно до листа Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Полтавській області № 9 від 11.01.2020 року, громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під динамічним наглядом в стаціонарі Полтавської міської медичної частини № 23 з діагнозом: Хронічний лівобічний пієлонефрит в стадії загострення. СКБ. Множинні кісти лівої нирки. Уретральний катетер. Хронічний холецисто-панкреатит. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, радикулопатія S1 справа з вираженим больовим м`язовотонічним синдромом сенестопатичними порушеннями. Отримує симптоматичне лікування. Рекомендовано за станом здоров`я проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні з поважних причин та необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження.

Враховуючи викладене, наявні у справі документи щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який в даний час утримується в Державній установі "Полтавська установа виконання покарань № 23", колегія суддів вважає за можливе наступне судове засідання у справі провести в режимі відеоконференції.

Керуючись ст. 331, 335, 336 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, починаючи з 10 год. 30 хв. 18 грудня 2020 року по 10 год. 30 хв. 15 лютого 2021 року включно.
Провести наступне судове засідання у даній справі за допомогою відеоконференції під час трансляції з Державної установи "Полтавська установа виконання покарань № 23".
Зобов`язати Державну установу "Полтавська установа виконання покарань № 23" забезпечити:
- участь обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні 14 січня 2021 року о 09 год. 30 хв.;
- працездатність апаратного комплексу для відеоконференцзв`язку з Ленінським районним судом м. Полтави.
Ухвала в частині продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3