Номер провадження:1-в/521/870/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2020 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

за участю засудженого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Київського районного суду м. Одеси від 15.12.2017 року, яким його було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 та ч.4 ст. 190 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст. 72 КК України засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13.12.2015 року по 15.12.2017 року. Ухвалою Апеляційної палати Вищого Антикорупційного суду від 02.06.2020 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 15.12.2017 року змінено та виключено з обсягу доказів протокол впізнання, в іншій частині вирок залишено без змін.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 під час судового розгляду свою вину не визнав; фактично покарання за вироком не відбував так як знаходився в СІ; до праці не залучався.

Засуджений та захисник у судовому засіданні просили задовольнити клопотання. Також, захисник просив замінити засудженому покарання у вигляді позбавлення волі на 60 годин громадських робіт. При цьому сторона захисту посилалася на ті обставини, що КПК України не ставить можливість заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в залежність від визнання вини або місця, де особа фактично відбуває покарання. Залучення ОСОБА_4 до суспільно-корисної праці відбувалося добровільно на безоплатній основі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України, з урахуванням положень Розділу VIII КПК України.

ОСОБА_4 перебуває під вартою в ОСІ, який знаходиться в Малиновському районі м. Одеси, таким чином клопотання підсудно Малиновському районному суду м. Одеси.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 вчинив умисний особливо тяжкий злочин і на день подачі подання відбув 2/3 строку покарання, тобто він має право на звернення з поданням про заміну покарання більш м`яким до п.3 ч.4 ст. 82 КК України.

В характеристиці на ОСОБА_4 вказано, що засуджений характеризується позитивно, заохочень та стягнень не має, офіційно не працевлаштований, але самостійно залучався до праці.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутого покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.

Надаючи оцінку доводам сторін суд зазначає, що КВК України та КПК України не містить обмежень щодо застосування вимог ст. 82 КК до осіб, які не визнали свою вину під час розгляду справи в суді або ставлять в залежність можливість застосування ст. 82 КК від місця фактичного перебування засудженого під час ізоляції від суспільства за рішенням суду.

Щодо залучення до праці ОСОБА_4 , то відповідно до наданою характеристики останній залучається дол. Суспільно-корисної праці не безоплатній основі, позитивно характеризується.

Суд вважає, що засуджений, який при відбуванні покарання стягнень та заохочень не має, позитивно характеризується, офіційно не працевлаштований, але самостійно залучався до праці, довів своє виправлення, тож до нього може бути застосована заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання так як засуджений став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці підтвердив можливість застосування до нього дії ст. 82 КК України.

Також, необхідно зазначити, що відповідно до ч.6 ст. 72 КК України встановлені в ч.1 ст. 72 КК України правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною кримінального кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Відповідно до ч.2 ст. 56 КК України громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

З урахуванням того, що засудженого станом на день ухвалення рішення залишилося відбувати більше 9 місяців позбавлення волі, суд вважає за необхідне замінити вказане покарання на максимальний строк громадських робіт, який відповідно до ч.2 ст. 56 КК України складає 240 годин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким задовольнити частково.
Замінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 невідбуту частину покарання на більш м`яке у вигляді громадських робіт, що станом на день ухвалення рішення складає 240 годин громадських робіт.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, а особою яка перебуває в місцях позбавлення волі з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1