Справа № 296/9741/20
УХВАЛА

Іменем України

20 листопада 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новосибірськ, Російська Федерація, громадянин України, непрацюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням та просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів без права внесення застави, починаючи з моменту його фактичного затримання.

В обгрунтування поданого клопотання слідча вказала, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 від 18.02.2020 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , впродовж березня-квітня 2020 року, червня липня 2020 року, реалізуючи свій єдиний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо малолітніх та неповнолітніх осіб, перебуваючи в невстановленому органом досудового розслідування місці, систематично за допомогою додатку для обміну повідомлень «DIRECT» соціальної мережі «INSTAGRAM» через облікові записи «Instagram.com/jeny67557», «Instagram.com/minin3449» здійснював надсилання повідомлень користувачеві з обліковим записом «Instagram.com/_.h.e.l.e.n_», що належить малолітній ОСОБА_7 , з висловлюваннями, які супроводжувалися зображеннями та відеопродукцією порнографічного характеру, які направлені на спонукання до дій сексуального характеру, спрямовані на задоволення статевих потреб користувача облікового запису « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та розбещення малолітньої особи, вчиняючи таким чином інтелектуальне розбещення малолітньої особи, відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико- текстуальної) експертизи №20726/20-39 від 23.10.2020.

Своїми умисними діями, які виразились у виготовленні, зберіганні зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою розповсюдження, а також розповсюдженні серед неповнолітніх творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру, вчиненими повторно, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.301, ч.3 ст. 301 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК України ОСОБА_5 складено та вручено 20.11.2020 року.

Обґрунтованість підозри підтверджується доказами, зібраними в матеріалах справи.

Посилаючись на існування ризиків, визначених приписами ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування вважає, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечить виконання процесуальних обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 .

Орган досудового розслідування зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 схильний до вчинення нових кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення; перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки санкція тяжкого злочину передбачає позбавлення волі; враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, не виключається можливість спроб останнього незаконно емігрувати до зарубіжних країн; впливати на потерпілу, яка в даному випадку є малолітньою особою, безпосередньо чи через інших осіб з метою уникнення від кримінальної відповідальності може шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування спонукати відмовитися від раніше наданих показань; знищенням, приховуванням або спотворенням речових доказів, речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та пошук яких на даний час не закінчено.

На думку ініціатора клопотання, застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту підозрювано ОСОБА_5 дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених процесуальних обов`язків.

В засіданні суду прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання слідчої заперечив. Просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт, посилаючись на те, що підозрюваний не переховується від органу досудового розслідування, добровільно віддав комп`ютерну техніку, має батьків літнього віку.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позиціє свого захисника, просив обрати домашній арешт у нічний час. Також свою винну визнав частково.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання слідчого, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 2 ст. 156 КК України.

Оцінюючи ризики, на які зсилається прокурор слідчий суддя приймає до уваги положення п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик незаконного впливу на свідків, продовження вчиняти правопорушення, в якому підозрюється не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.5 ст.132 КПК УКраїни під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Прокурором та слідчим не надано доказів існування ризику вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на те, що слідчим здійснено копіювання фалів з мобільного телефону Xiaomi Redmi S2 V1803E6G до ноутбука «Asus», що підтверджено протоколами огляду, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказала, що техніка, за допомогою якої створено та здійснено записи файлів, вилучена, спростовується існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості знищення, спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що згідно пояснень прокурора в судовому засіданні підозрюваний добровільно надав всі речі, техніку, що зазначені в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку за місцем роботи та проживання. Вказане свідчить про те, що підозрюваний не чинив перешкод слідству в збиранні доказів та спростовує твердження прокурора про наявність ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Так, в клопотанні слідчий вказує на можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, ні в клопотанні, ні в судовому засіданні слідчий та прокурор не обгрунтували наявність таких ризиків та не надали жодного доказу на підтвердження обставин, що свідчать про реальний характер ризиків, визначених п.п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджати кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор на підтвердження ризиків, зокрема, переховування від суду та слідства зіслався виключно на тяжкість злочину та невідворотність покарання, що може спонукати підозрюваного до зміни постійного місця проживання.

Слід відмітити, що вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування вказаної небезпеки, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Отже, не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зважаючи на, що підозрюваному ОСОБА_5 відома контактна інформація щодо потерпілої ОСОБА_7 , яка є малолітньою особою, суд не виключає існування ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України щодо впливу на останню безпосередньо чи через інших осіб з метою уникнення від кримінальної відповідальності шляхом вмовлянь, підкупу, залякування, спонукання відмовитися від раніше наданих показань.

При цьому слідчий суддя враховує наступне.

Приписами ч.1 ст.178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання ( АДРЕСА_1 ), слідчий суддя вважає, що застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Проаналізувавши вищевказані обставини, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. Зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючим ризиком (впливу на потерпілу), відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176,178,181,193-196,309,376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженню;

4) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

5) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими особами у кримінальному провадженні № 0000628 від 18.02.2020 з приводу обставин інкримінованого йому правопорушення.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали, тобто до 20.01.2021р.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1