У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000071 старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням з виконувачем обовязки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
Слідчий у кримінальному провадженні №00000071 старший слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням виконувачем обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій за попередньою домовленістю та разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та невстановленою досудовим розслідуванням особою маючи на меті незаконне збагачення вступили у спільну змову з метою незаконного придбання, виготовлення, зберігання з метою збуту та збут психотропної речовини обіг якої обмежено «метамфетамін» на території Ужгородського району, м.Ужгород, Закарпатської області.

Учасники групи, за спільною узгодженістю, з метою недопущення викриття злочинних дій, застосовували заходи конспірації, яких повинні були дотримуватись всі члени групи, а саме у телефонних розмовах між учасниками групи вони не називали дійсної назви наркотичних засобів і психотропних речовин, пакунків у яких вони зберігалися та у подальшому збувалися, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви психотропних речовин, при цьому всі учасники групи за попередньою домовленістю знали про що йде мова.

Для досягнення злочинної мети відомої всім співучасникам, члени групи діяли спільно і узгоджено, при цьому кожний з них вносив свій вклад у вчинення злочинів, згідно з покладеною на нього функцією, усвідомлюючи, що вчиняє злочини спільно із іншими його учасниками, відповідно до визначеного напрямку діяльності та розуміючи, що обумовлена злочинна мета може бути досягнута лише в результаті спільної діяльності всіх членів групи.
Так, ОСОБА_5 , діючи у складі групи, разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, за попередньою змовою, будучи зорганізованими з метою незаконного збагачення в період з травня 2020 року по листопад 2020 року, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, здійснював придбання у невстановленої слідством особи для подальшого збуту невстановлену кількість психотропної речовини - метамфетамін.

Після купівлі вказаної речовини, ОСОБА_5 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 та Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 на досягнення єдиного злочинного плану, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та невстановленою досудовим розслідуванням особою, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту, зберігав кристалічні речовини, білого кольору, при собі та в квартирі за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . В подальшому у порушення вимог законодавства, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 02.06.2020, близько 17.15 год. перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 500 (п`ятсот) гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кристалічну речовину, білого кольору, яка згідно висновку №6/402 від 10.06.2020 в своєму складі містить 0,0472г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, ОСОБА_5 на досягнення єдиного злочинного плану за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту, зберігав кристалічні речовини, білого кольору, при собі та в квартирі за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 . В подальшому у порушення вимог законодавства, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 08.07.2020, близько 18.02 год. перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 500 (шістсот) гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кристалічну речовину, білого кольору, яка згідно висновку №6/511 від 10.07.2020 в своєму складі містить 0,0949г метамфетаміну (у перерахунку на метамфетамін основу).
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, 01.12.2020 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено два поліетиленові пакет з кристалічною речовиною білого кольору, які останній зберігав з метою збуту.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
У сукупності ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України, - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий зазначає, що в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:
- два зіп-пакети з кристалічною речовиною, які ОСОБА_5 добровільно вийняв з своїх штанів, а саме з заднього карману, який упаковано до паперового конверту;
- електронні ваги, які упаковано до спецпакету №INZ1038900;
- два мобільні телефони марки «Самсунг» та «Айфон 6», які упаковано до спецпакету №INZ1038898.
На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим слідчий зазначає, що є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Приймаючи до уваги викладене та те, що вилучені 01.12.2020 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі мають важливе значення для встановлення важливих фактів і обставин у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, можуть мати значення речових доказів та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вказані в клопотанні речі.
В судове засідання слідчий не зявився. Надав суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності. Просив вимоги клопотання задовольнити.
Представник власника вилученого майна ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд клопотання у відсутності, при розгляді клопотання просив врахувати заяву ОСОБА_11 , яка додається. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На адресу суду надійшла заява ОСОБА_11 , відповідно до якої остання зазначає, що серед вилучених в ході обшуку речей, на які слідчий просить накласти арешт, є її особисте майно, а саме мобільний телефон марки «Айфон 7». Оскільки телефон не має жодного значення для справи просить в цій частині клопотання відмовити та повернути їй телефон марки «Айфон 7».
Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 06.02.2020 року внесені до ЄРДР за №00000071, попередня правова кваліфікація ч.2 ст. 307 КК України.
01.12.2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:
- два зіп-пакети з кристалічною речовиною, які ОСОБА_5 добровільно вийняв з своїх штанів, а саме з заднього карману, який упаковано до паперового конверту;
- електронні ваги, які упаковано до спецпакету №INZ1038900;
- два мобільні телефони марки «Самсунг» та «I Phone 6», які упаковано до спецпакету №INZ1038898.
Постановою слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вилучені у ході санкціонованого обшуку 01.12.2020 року речі : - два зіп-пакети з кристалічною речовиною, які ОСОБА_5 добровільно вийняв з своїх штанів, а саме з заднього карману, який упаковано до паперового конверту; - електронні ваги, які упаковано до спецпакету №INZ1038900; - два мобільні телефони марки «Самсунг» та « Айфон 6», які упаковано до спецпакету №INZ1038898 визнано речовими доказами.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно , слідчий суддя вважає , що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час обшуку речей, та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення , тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування .
За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тому підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Що стосується заяви ОСОБА_11 про повернення належного їй мобільного телефону «Iphon7», який було вилучено 01.12.2020 року в ході обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 , слідчий суддя констатує наступне.
Як встановлено слідчим суддею в ході проведення санкціонованого обшуку 01.12.2020 року за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:
- два зіп-пакети з кристалічною речовиною, які ОСОБА_5 добровільно вийняв з своїх штанів, а саме з заднього карману, який упаковано до паперового конверту;
- електронні ваги, які упаковано до спецпакету №INZ1038900;
- два мобільні телефони марки «Самсунг» та «Айфон 6», які упаковано до спецпакету №INZ1038898.
Вказане підтверджується доданим до матеріалів клопотання копією протоколу обшуку від 01.12.2020 року.
Даним протоколом також підтверджено, що зауважень та пропозицій до даного протоколу не надходило.
Жодних доказів про вилучення в ході проведення санкціонованого обшуку 01.12.2020 року за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 мобільного телефону марки «Iphon7» - не надано, такі не здобуті в ході розгляду клопотання.
Постановою слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вилучені у ході санкціонованого обшуку 01.12.2020 року речі, а саме: два зіп-пакети з кристалічною речовиною, які ОСОБА_5 добровільно вийняв з своїх штанів, а саме з заднього карману, який упаковано до паперового конверту; електронні ваги, які упаковано до спецпакету №INZ1038900; два мобільні телефони марки «Самсунг» та «Айфон 6», які упаковано до спецпакету №INZ1038898 визнано речовими доказами.
Отже, з вище наведеного вбачається, що в ході обшуку 01.12.2020 року за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 , мобільний телефон марки «Айфон 7» не вилучався.
Окрім цього, ОСОБА_11 просить повернути належний їй мобільний телефон марки «Iphon7», однак, жодних доказів того, що вона є власником мобільного телефону марки «Iphon7» слідчому судді не надала.
А відтак, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_11 про повернення належного їй мобільного телефону марки «Iphon7», який за її твердженням було вилучено 01.12.2020 року в ході обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 , є необґрунтованою, жодними доказами не підтверджена.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000071 старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням з виконувачем обовязки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на речі та предмети, які були вилучені в ході проведення 01.12.2020 року санкціонованого обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 АДРЕСА_1 , а саме:
- два зіп-пакети з кристалічною речовиною, які ОСОБА_5 добровільно вийняв з своїх штанів, а саме з заднього карману, який упаковано до паперового конверту;
- електронні ваги, які упаковано до спецпакету №INZ1038900;
- два мобільні телефони марки «Самсунг» та «Айфон 6», які упаковано до спецпакету №INZ1038898, які вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження та користування.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня іі оголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1