Справа № 453/1551/20
№ провадження 1-кп/453/194/20
ВИРОК
іменем України
28 грудня 2020 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участі прокурор - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження №0000416 від 17.11.2020 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнє Синьовидне, Сколівського району Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи в період часу з 18.07.2020 року по 10.08.2020 року неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП постановами Сколівського районного суду Львівської області від 04.08.2020 року, 21.08.2020 року за вчинення домашнього насильства відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_5 , в черговий раз вчинив психологічне насильство по відношенню до матері своєї співмешканки.

Так, 08.11.2020 року приблизно о 18.00 год. та 15.11.2020 року близько 18.30 год. ОСОБА_4 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 вчинив із матір`ю своєю співмешканки ОСОБА_5 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої, а саме, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо матері співмешканки, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини. Пояснив, що конфлікт вчинив у стані алкогольного сп`яніння, коли йому важко себе контролювати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова N634/609/15-к від 01.02.2018 року) щодо судової дискреції, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Відповідно до п. 1 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами від 06.11.2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст. 126-1 КК України, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його характер та наслідки, особу обвинуваченого, який мешкає за вищевказаною адресою разом з співмешканкою та дітьми в будинку матері співмешканки, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно досудової доповіді вживає спиртні напої, після чого конфліктує, ніде постійно не працює, перебивається тимчасовими заробітками, схильний до прояву вербальної агресії, втрати самоконтролю над емоціями, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, те, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені органом пробації, як середні, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку потерпілої, яка при призначенні покарання покладалась на розсуд суду, наголосивши на зловживанні обвинуваченим алкогольними напоями, продовженні останнім агресивної насильницької поведінки щодо неї.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання обмежитись межами санкції статті 126-1 КК України, та, виходячи з вимог ст. 50 КК України, переконаний, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді арешту. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177-178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1