УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000938 від 02.04.2017 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

З 2017 року в провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що в період з 02 по 06 квітня 2017 року відносно нього співробітниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовувалися недозволені методи впливу, а також фізичний і психологічний тиск, внаслідок чого ним були отримані фізичні ушкодження та він зазнав душевних переживань, у зв`язку з чим просить суд провести перевірку заявлених обставин.
Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання свого підзахисного.
Прокурор ОСОБА_3 з огляду на надані пояснення обвинуваченого про застосування відносно нього недозволених методів ведення досудового слідства, не заперечувала щодо його клопотання.
Заслухавши думку всіх учасників судового засідання, під час вирішення клопотання обвинуваченого про проведення перевірки доводів обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених медотів ведення слідства працівниками Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
Відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Згідно із ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).
Відповідно до ст. 410, ч. 1 ст. 412 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державне бюро розслідувань", Державне бюро розслідувань вирішує завдання із запобігання, виявлення, припинення, розкриття і розслідування, зокрема, злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів, крім випадків, коли ці злочини віднесено до підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Частиною 6 статті 206 КПК України передбачено, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
Отже, враховуючи те, що перевірка заяв у кримінальному провадженні повинна проводитись неупередженою особою, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане обвинуваченим діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а суд в силу

своїх повноважень, позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, суд вважає за необхідне доручити Директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську в порядку ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за заявою обвинуваченого ОСОБА_5 , детально перевірити викладені ним під час судового засідання доводи з приводу застосування недозволених методів досудового слідства відносно нього з боку працівників Слов`янського ВП ГУНП в Донецькій області, допитавши працівників Слов`янського ВП ГУНп в Донецькій області, які проводили досудове слідство вказаного кримінального провадження, інших осіб (ймовірних свідків) по обставинам, повідомленим обвинуваченим, зібрати письмові докази, які необхідні для з`ясування обставин про наявність чи відсутність події та складу кримінального правопорушення та прийняти процесуальне рішення, копію якого з матеріалами направити до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,9,11,206, 333, 350, 372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Провести перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_5 стосовно застосування до нього недозволених методів ведення досудового слідства співробітниками Слов`янського ВП ГУ НП в Донецькій області, за наслідками якої прийняти відповідне процесуальне рішення.
Копію матеріалів перевірки та прийняте процесуальне рішення направити до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.
Копію цієї ухвали, разом із заявою обвинуваченого ОСОБА_5 , направити до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для виконання.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 16.12.2020 року.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1