ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/90/21 Справа № 183/7062/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ( приймає участь в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ( приймає участь в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001389 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у цьому кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , так як під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду було надано достатньо доказів, що підтверджують обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний матиме реальну можливість залишити місце свого фактичного проживання та зможе продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Також, в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України судом належним чином не проведено оцінку міцності соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання.
Зазначає, що судом не надано оцінки особи підозрюваного ОСОБА_8 , так як жодних документальних підтверджень того, що він навчається та отримує стипендію, а також надає допомогу своєму малолітньому сину, ані підозрюваним, ані його захисником суду не надано.
При цьому, підозрюваний не заперечував того факту, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.05.2018 його позбавлено батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що слідчим суддею не перевірені відомості щодо місця постійного проживання ОСОБА_8 , при цьому жодних підтверджень його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано.
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком два місяці, з покладанням на нього обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів, також суд враховує, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період відбування покарання з іспитовим строк за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2020 р, однак підстави, на які посилається слідчий в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є недостатніми, крім того, слідчий не навів будь-яких доказів неможливості обрання будь-якого іншого, менш тяжкого запобіжного заходу, саме тому на думку суду сам факт вчинення кримінального правопорушення у короткий проміжок часу, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, як покарання за правопорушення, у якому винуватість ОСОБА_8 судом не встановлена.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також, що за будь-яких обставин, суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: - протоколом огляду місця події від 30 жовтня 2020 року; - протоколом огляду предмета за участю ОСОБА_8 від 12 листопада 2020 року; - протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 13 листопада 2020 року; -протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13 листопада 2020 року ; - протоколом огляду огляду предмета за участю потерпілої ОСОБА_9 від 13 листопада 2020 року; - проведення впізнання за фотознімками ОСОБА_8 зі свідком ОСОБА_10 від 13 листопада 2020 року; - протоколом огляду DVD-R диску з камер відео-спостереження, які знаходяться в приміщенні магазину Mobileray від 15 грудня 2020 року; - допитом підозрюваного ОСОБА_8 від 16 грудня 2020 року; - слідчим експериментом за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 16 грудня 2020 року.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, оскільки об`єктивно існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчинені нетяжкого злочину в період відбування покарання з іспитовим строком за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року, що свідчить про те, що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а тому для його запобігання, необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення.
Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваного ризику за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є достатньою вагомістю для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки порушення обраного запобіжного заходу він не допускав.
Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.
При цьому, доводи прокурора щодо необґрунтованої відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як наявна обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Доводи прокурора, що судом не надано оцінки особи підозрюваного ОСОБА_8 , так як жодних документальних підтверджень того, що він навчається та отримує стипендію, а також надає допомогу своєму малолітньому сину, ані підозрюваним, ані його захисником суду не надано, колегія суддів вважає таким, що не є обов`язковою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та із достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, в тому числі вагомість доказів, особу підозрюваного. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо підозрюваного.

При цьому також приймається до уваги, що протягом часу з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявного щодо ОСОБА_8 ризику, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у цьому кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11