ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3175/20 Справа № 185/7142/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000900 відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про сятгнення матеріальної шкоди у розмірі 61474 грн. 66 коп. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. задовольнено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 57074,66 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 20000,20 грн. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_9 через мережу Інтернет сайт знайомств «Мамба» у невстановлений під час досудового слідства та судового розгляду час, познайомився із ОСОБА_7 . В процесі спілкування ОСОБА_9 і ОСОБА_7 вирішили зустрітися.
30 квітня 2019 року, приблизно о 19 год. 40 хв., ОСОБА_9 з ОСОБА_7 , разом приїхали за адресою мешкання останньої: АДРЕСА_2 . Під час спілкування ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_9 , що збирається придбати для себе в м. Дніпрі квартиру і 20 травня 2019 року буде їхати до м. Дніпро з метою оформлення відповідних документів з приводу купівлі квартири. 01 травня 2019 року о 00 год. 30 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 лягли відпочивати. В цей час ОСОБА_9 припустив, що у ОСОБА_7 за місцем мешкання можуть перебувати грошові кошти, оскільки вона збирається купувати квартиру, і у нього виник злочинний умисел, направлений на напад відносно ОСОБА_7 з метою заволодіння її майном, із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я останньої.
01 травня 2019 року, приблизно о 04.00 годині, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне відкрите заволодіння чужим майном, яке знаходилося у володінні ОСОБА_7 , замкнув вхідні двері на ключ, який почав носити з собою та з метою присікання опору зі сторони останньої, за допомогою знайденого в будинку фрагменту липкої стрічки та мотузки, почав зв`язувати їй руки, від чого ОСОБА_7 прокинулась. ОСОБА_10 з корисливих мотивів, відкрито, перебуваючи біля потерпілої ОСОБА_7 , яка лежала на ліжку, з метою подолання можливого опору зі сторони ОСОБА_7 та залякування останньої, усвідомлюючи свою фізичну перевагу перед потерпілою, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, наніс один удар кулаком в область обличчя і лівого ока ОСОБА_7 та почав вимагати у останньої передати йому грошові кошти. Після чого, ОСОБА_9 почав обшукувати будинок та з жіночої сумочки потерпілої заволодів грошовими коштами в сумі 4000 грн., також заволодів її мобільним телефоном марки «Asus» моделі «X00ID» чорного кольору, ІМЕЙ НОМЕР_1 вартістю 4400 грн., мобільним телефоном марки «Asus» «Zenfone Go ZC500TG» чорного кольору, ІМЕЙ 1 НОМЕР_2 , ІМЕЙ 2 НОМЕР_3 вартістю 1600 грн., викрав зі шкатулки та зняв з ОСОБА_7 проти її волі золоті прикраси і заволодів золотим ланцюжком 585-ї проби вагою 19,86 гр. вартістю 18499,59 грн. золотим ланцюжком вагою 10,27 гр. 585-ї проби вартістю 9566, 50 грн., золотим хрестиком вагою 3,28 гр. 585-ї проби вартістю 3055,32 грн., золотим кулоном з каменем «гранат» 585-ї проби вагою 2,35 гр. вартістю 2189,02 грн., золотою каблучкою з каменем «янтар» 585-ї проби вагою 4,15 гр. вартістю 3865,72 грн., золотою обручкою з трьома камінням «аметист» темно-фіолетового, фіолетового та блакитного кольору вагою 2,05 гр. вартістю 1909,57 грн., золотими сережками вагою 7,09 гр. 585-ї проби вартістю 6604,33 грн., золотими сережками вагою 6,21 гр. 585-ї проби вартістю 5784,61 грн., чим спричинив ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 61474,66 грн.
ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю контролю над її діями зі сторони ОСОБА_9 , відімкнувши запасним ключем вхідні двері, вибігла на двір будинку та побігла до хвіртки, при цьому кликала на допомогу. В цей час ОСОБА_9 , з метою присікання опору з її сторони, приховування своїх протиправних дій від сторонніх осіб, та подальшого утримання майна, здобутого злочинним шляхом, наздогнав потерпілу та застосовуючи насильство, що є небезпечним для її життя та здоров`я, повалив її на землю та кулаками обох рук наніс їй 5-10 ударів в область голови та обличчя, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді переломів задньо-латентної стінки верхньощелепної пазухи зліва, виличної дуги зліва, посттравматичного гемосинусу верхньощелепної пазухи зліва, перелому кісток носа без зміщення кісткових уламків, параорбітальних гематом, поверхневих забійних ран на спинці носу, нижній повіці справа, на верхній губі справа, крововиливів в склери, що за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад 3 тижні.
Після чого ОСОБА_9 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.1 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 187 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений не погоджується із висновками суду щодо нанесення потерпілій ним тілесних ушкоджень і визнає провину лише в частині грабежу, чого судом першої інстанції під час судового провадження враховано належним чином не було, даним обставинам оцінки не надано. Так в підтвердження вказаних обставин обвинувачений в ході судового провадження тричі заявляв клопотання щодо виклику бригади швидкої допомоги, які 01 травня 2019 року були викликані на місце вчинення злочину та надавали медичну допомогу для їх допиту, а також, клопотання про виклик лікаря травматолога, до якого 02 травня 2019 року звернулась потерпіла та яким було знято побої та виписано довідку. Однак, суд першої інстанції без правового обґрунтування тричі відмовив обвинуваченому.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Захисник обвинуваченого свого підзахисного підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_9 .
Прокурор та потерпіла в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були дотримані та виконані в повному обсязі, судом було проведено відносно ОСОБА_9 повний та неупереджений судових розгляд із дотриманням як кримінально процесуального закону України, так і закону України про кримінальну відповідальність та призначено відповідне обставинам кримінального провадження, особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вченого кримінального правопорушення покарання.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_9 , підставою для оскарження ним вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року стала незгода з висновками суду першої інстанції в частині нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій і визнає свою провину лише в частині грабежу. Серед доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що в підтвердження його позиції суду першої інстанції необхідно викликати для допиту в судове засідання бригаду швидкої допомоги, які 01 травня 2019 року були викликані на місце вчинення злочину та надавали медичну допомогу потерпілій, а також, лікаря травматолога, до якого 02 травня 2019 року звернулась потерпіла та яким було знято побої та виписано довідку.
Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 , колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів обвинуваченого, їх надуманість, безпідставність та спрямованість на уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Так, на підтвердження доведеності вини ОСОБА_9 в частині нанесення потерпілій тілесних ушкоджень судом першої інстанції було допитано потерпілу, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , судового експерта ОСОБА_13 , а також, досліджено наявний в матеріалах кримінального провадження висновок експерта №157 від 11 липня 2019 року.
Згідно показів потерпілої ОСОБА_7 було встановлено, що остання як під час допиту на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження, прямо вказала на ОСОБА_9 , як на особу, яка завдала їй ударів і спричинила тілесні ушкодження у вигляді переломів задньо-латеральної стінки верхньощелепної пазухи зліва, виличної дуги зліва, посттравматичного гемосинусу верхньощелепної пазухи зліва, перелому кісток носа без зміщення кісткових уламків, параорбітальних гематом, поверхневих забійних ран на спинці носу, нижній повіці справа, на верхній губі справа, крововиливів в склери.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла надала пояснення, які повністю узгоджуються із показами наданими на стадії всього досудового розслідування та в суді першої інстанції, зокрема, що численні тілесні ушкодження їй завдав саме обвинувачений ОСОБА_9 .
Також, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 під час допиту в суді першої інстанції, підтвердили те, що вранці 01 травня 2019 року, коли ОСОБА_7 звернулася до них по допомогу, остання була побита, в крові, на обличчі були видимі тілесні ушкодження, гематоми, з перенісся текла кров. Свідок ОСОБА_11 напередодні зустрічала ОСОБА_7 і тілесних ушкоджень у неї не було. Обидва свідка повідомили, що ОСОБА_7 розповіла, що тілесні ушкодження їх спричинив чоловік, з яким вона познайомилася в мережі Інтернет і показала їм фото ОСОБА_9 .
Відповідно до висновку експерта №157 від 11 липня 2019 року судом першої інстанції було встановлено, що, згідно наданої медичної документації та даних об`єктивного огляду у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів задньо-латеральної стінки верхньощелепної пазухи зліва, виличної дуги зліва, посттравматичного гемосинусу верхньощелепної пазухи зліва, перелому кісток носа без зміщення кісткових уламків, параорбітальних гематом, поверхневих забійних ран на спинці носу, нижній повіці справа, на верхній губі справа, крововиливів в склери. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли по ударному механізму з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені ділянки. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, вони могли утворитися не менш ніж від двох травматичних дій. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли по ударному механізму. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, малоймовірне їх утворення при падінні з висоти власного зросту на площину.
На з`ясування обставин щодо факту отримання потерпілою тілесних ушкоджень та механізму їх можливого утворення, судом першої інстанції було викликано та допитано судового експерта ОСОБА_13 , який вищевказаний висновок підтримав в повному обсязі, додатково показав суду, що під час звернення до нього потерпіла розповідала про те, що їй наносились удари кулаками в область обличчя, що зафіксовано ним у експертизі зі слів потерпілої. Ним було встановлено, що потерпілій було нанесено не менше двох ударів. Ті пошкодження, які були виявлені у потерпілої, могли утворитися не менше, ніж від двох ударів. Потерпіла говорила, що їй наносились множинні удари, ним встановлено, що не менше двох, але не більше скількох, він не може сказати. Вказані тілесні ушкодження не могли утворитися під час падіння з висоти власного зросту чи із наданням тілу прискорення. Згідно довідки із травмпункту, потерпіла звернулася за медичною допомогою 01 травня 2019 року о 13 год. 50 хв. Під час проведення експертизи він брав до уваги медичну документацію та пояснення потерпілої, а проводив огляд потерпілої під час її звернення до нього 11 липня 2019 року. Під час огляду були виявлені лінійний рубець на спинці носа, рубці на нижній повіці справа та верхній губі справа. Вказані рубці утворилися внаслідок забійних ран. Враховуючи кількість та розташування всіх пошкоджень, які були у потерпілої, під час одного падіння або удару об виступаючі поверхні він виключає отримання вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту.
Таким чином, аналізуючи позицію обвинуваченого та доводи його апеляційної скарги, які зводяться до невизнання ОСОБА_9 своє вини в заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень, спіставляючи їх з дослідженими судом першої інстанції показами свідків, експерта та потерпілої, висновками експертиз, які у своїй сукупності повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені ОСОБА_9 доводи в апеляційній скарзі про невизнання ним нанесення потерпілій тілесних ушкоджень повністю спростовуються вищевказаними доказами, які в свою чергу мають характер логічних, змістовних, послідовних та об`єктивних.
Порушень кримінального процесуального законодавства України при дослідженні судом першої інстанції наявних в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та проведенні допиту потерпілої, свідків і судового експерта колегією суддів не встановлено. Апеляційний суд погоджується з висновками суду про допустимість, належність, достовірність і достатність цих доказів, оскільки у відповідності до ст. ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що вину обвинуваченого в тому, що саме ним було спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_7 доведено в повному обсязі, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та призначення нового розгляду суд апеляційної інстанції не вбачає.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2020 року відносно ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4