печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши провадження за скаргою ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою в порядку ст.ст. 303, 304 КПК України на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що вона звернулась до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві з заявою від 22.03.2019 про вчинення кримінального правопорушення суддею Київського апеляційного суду ОСОБА_4 . Відомості за заявою не були внесені до ЄРДР. Посилаючись на вищезазначені обставини та положення ст.ст. 303, 304 КПК України, заявник просить зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві внести відомості за його заявою до ЄРДР.

Особа, що подала скаргу в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, прокурор не з`явилися в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їхньої участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, ОСОБА_3 звернулась до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві з заявою 22.03.2019 про вчинення на її думку кримінального правопорушення суддею Київського апеляційного суду ОСОБА_4 . Відомості заявою не були внесені до ЄРДР.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що лише одна незгода скаржника з судовими рішеннями чи діяльністю судді щодо здійснення правосуддя, не є підставою для порушення кримінальної справи відносно суддів. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Таким чином, не вбачається підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1