Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/354/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2020 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому у режимі відеоконференцзвязку апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2020 року, якою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, маючи на утриманні матір, не працюючого, але перебуваючи на обліку у центрі зайнятості, не маючого на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого у буд. АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного за ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, а саме з 22 серпня 2020 року та покладено на нього такі обов`язки:
прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту та місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором, звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням, про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів., клопотання обґрунтовано тим, що 21.08.2020 року близько 21 години 30 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння перебував в будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_11 . Перебуваючи за вищевказаною адресою між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого в ОСОБА_8 виник раптовий умисел на спричинення смерті ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 взяв до рук предмет, зовні схожий на ніж, та тримаючи його в правій руці, бажаючи настання смерті ОСОБА_11 , діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс йому в область шиї декілька цілеспрямованих ударів. Підозрюваний викликав швидку медичну допомогу та поліцію, внаслідок чого ОСОБА_11 був доставлений до КП «Центральна міська лікарня міста Олександрії» Олександрійської міської ради Кіровоградської області із діагнозом: проникаючі ножові поранення шиї; геморогічний шок І-ІІ ступенів.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на останнього певних обов`язків.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний має повних 52 роки, задовільний стан здоров`я, сталі соціальні зв`язки, бо має постійне місце проживання, де утримує матір похилого віку після інсульту, а також відсутність судимостей, зокрема знятих чи погашених. Крім того, під час обрання запобіжного заходу надана оцінка наявності обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, але слідчим СВ не доведено наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особливо тяжкого злочину підозрюваним. Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що відсутні докази, які вказують на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України як на це вказує стаття 194 КПК України. Оскільки підозрюваний має сталі соціальні зв`язки, а також той факт, що викликав швидку медичну допомогу для потерпілого, тому можливо застосувати запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою, клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі та обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на строк досудового розслідування, тобто до 22 жовтня 2020 року.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що санкція частини 1 статті 1 15 КК України, у даному випадку із врахуванням вимог ч. З ст. 68 КК України, передбачає для підозрюваного можливе застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від семи років позбавлення волі.
Однак, знаходячи підстави для обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя в ухвалі не зазначив обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу (п. 2 ч. 1 ст. 196 КПК України), а саме не підтвердив та не спростував ризики зазначені в клопотанні слідчого органу досудового розслідування.
Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зазначено конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.
Так, даною ухвалою до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши цілодобово залишати житло (за неіснуючим) місцем проживання, а саме: буд. АДРЕСА_1 . Однак, при покладені даного обов`язку не враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 згідно довідки про реєстрації місця проживання особи зареєстрований за іншим адресом буд. АДРЕСА_1 .
Також в ухвалі слідчого судді не надано правову оцінку ризику, зазначеному в клопотанні слідчого органу досудового розслідування, проте, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення покарання. Жодного обов`язку на підозрюваного з даного приводу не покладено та не враховано, що потерпілий до цього часу не допитаний та перебуває в реанімаційному відділенні КП «Центральна міська лікарня міста Олександрії».
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення має місце щодо безпідставного сумніву суду в наявності обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 1 15 КК України.
Зокрема, судом не враховано факт умисного спричинення підозрюваним потерпілому не менше одного проникаючого поранення в життєво важливий орган - шию. Згідно медичної довідки лікаря КП «Центральна міська лікарня міста Олександрії» Олександрійської міської ради Кіровоградської області потерпілий поступив із діагнозом: проникаючі ножові поранення шиї; геморогічний шок 1-11 ступенів.
Тобто, підозрюваний спричиняючи потерпілому не менше одного проникаючого поранення в життєво важливий орган - шию достовірно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідок і хоча не бажав, але припускав їх настання.
В той же час, за схожих обставин постановою колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 676/7475/18 (№ в СДРСР 87951192) залишено в силі вирок суду за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, яке полягало у спричиненні потерпілій одного удару ножем у груди.
Крім того, в ухвалі слідчого судді надано неналежну правову оцінку ризику, зазначеному в клопотанні слідчого органу досудового розслідування, про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Зокрема, судом за відсутності жодного підтверджуючого документа, який в судовому засіданні не досліджувався безпідставно враховано, що на утриманні підозрюваного перебуває матір похилого віку після інсульту.
Разом з цим, судом не спростовано те, що ОСОБА_8 проживає сам, стійких соціальних зв`язків таких як дружина та діти не має, а тому, усвідомлюючи суворість міри покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі міста Олександрія або Кіровоградської області.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали подання слідчого про обрання запобіжного заходу, які надійшли із районного суду, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Пунктом другим частини третьої статті 407 КПК України визначено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як слідує із клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком до 15 років, що свідчить про те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно пливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а саме шляхом застосування методів фізичного та морального впливу.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання, на переконання колегії суддів, не звернув уваги на вимоги ст.ст. 177, 178, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, які передбачають мету та підстави застосування запобіжних заходів, обставини, що враховуються при їх обранні та визначають певну категорію осіб, до яких може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та дійшов помилкового висновку про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності скасування ухвали слідчого судді, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати до останнього більш суворий запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу, із застосуванням якого в повній мірі буде забезпечено виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів враховує наступне:

Відповідно до частини 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Із даного приводу слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявні матеріали клопотання свідчать про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Окрім цього, судова колегія також враховує наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 умисно спричинив потерпілому не менше одного проникаючого поранення в життєво важливий орган - шию. Згідно медичної довідки лікаря КП «Центральна міська лікарня міста Олександрії» Олександрійської міської ради Кіровоградської області потерпілий поступив із діагнозом: проникаючі ножові поранення шиї; геморогічний шок 1-11 ступенів, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, стійких соціальних зв`язків не має, а тому, усвідомлюючи суворість міри покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі міста Олександрія або Кіровоградської області. Про наявність вказаних ризиків свідчить той факт, що злочин, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, так як санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Окрім цього, слід зазначити, що оскільки на даний час по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, а тому у разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній зможе незаконно впливати на хід досудового розслідування, в тому числі впливати на свідків та потерпілого.
Крім того при цьому колегія суддів враховує, що підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру по іншому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.310 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведених фактів, на переконання судової колегії, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за обставин даного кримінального провадження та встановлених ризиків, особи підозрюваного, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, при цьому такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на думку судової колегії, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання щодо строку дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із засад, які закріплені у ст.ст. 197, 219 КПК України, колегія суддів враховує, що підозра ОСОБА_8 пред`явлена 22 серпня 2020 року, а тому строк досудового розслідування спливає 22 жовтня 2020 року і саме до вказаної дати має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що складає 43 дні, без визначення розміру застави, оскільки злочин пов`язаний із застосування до потерпілої особи насильства.

Окрім цього, у даному випадку з урахуванням вимог п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, не визначається підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства.

За вказаних обставин, колегія суддів уважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувавши при цьому ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 серпня 2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0001393, у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 43 днів, з 11 год. 30 хв. 10 вересня 2020 року до 11 год. 30 хв. 22 жовтня 2020 року, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

ОСОБА_8 взяти під варту негайно в залі апеляційного суду.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4