Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9438/13-к
Провадження № 1-кп/490/193/2018
У Х В А Л А
13 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

присяжних - ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

при секретарі - ОСОБА_6

за участі прокурора - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єревані Республіки Вірменії, наразі постійного місця проживання не має, утримується в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор"

у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявила клопотання про надання доручення їй та органу досудового розслідування - слідчим Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області - провести освідування обвинуваченого із застосуванням засобів комп`ютерної томографії.

В обґрунтування такого послалась на необхідність підтвердження наявності/відсутності в ОСОБА_8 одразу після подій, що є предметом розгляду цього кримінального провадження перелому XI ребра з права.

2. Захисник та обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення цього клопотання не заперечували.

При цьому обвинувачений у суді надав згоду на проведення відповідного освідування.

Встановлені судом обставини із посиланням на докази

І. Щодо предмету кримінального провадження.

3. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин

в період часу з 23.25 24 березня 2013 року до 02.30 25 березня 2013 року він, реалізуючи злочинний намір, направлений на скоєння розбійного нападу та протиправне заподіяння смерті працівникам нелегального залу ігрових автоматів, розташованого у будинку АДРЕСА_1 /наразі - Героїв України/ у місті Миколаєві в зв`язку із програшем у цьому закладі значної суми коштів з метою заволодіння грошовими коштами, що знаходились в приміщенні залу, проник до цього приміщення.
Там він, діючи несподівано для охоронця ОСОБА_11 який відкрив йому двері, напав на нього, та між ними в коридорі закладу гральних автоматів почалась бійка. В ході бійки ОСОБА_8 ножем. який був при ньому, завдав 9 колото-різаних поранень передньої та задньої поверхонь грудної клітини та лівого плеча ОСОБА_11 , від яких останній впав на підлогу в коридорі закладу та перестав подавати ознаки життя.
Реалізуючи далі свій злочинний умисел, він проник безпосередньо до зали ігрових автоматів, де побачив адміністратора - ОСОБА_12 , та, діючи умисно, завдав їй 6 колото-різаних поранень передньої та задньої поверхонь грудної клітини, задньої-бокової поверхні грудної клітини, задньої-бокової поверхні грудної клітини зліва, від яких ОСОБА_12 впала на підлогу в кімнаті залу гральних автоматів та перестала подавати ознаки життя.
Після цього він заволодів грошовими коштами, що знаходились у вказаному залі.
Ці дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковані за пунктами 1, 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України.

ІІ. Щодо обставин досудового розслідування кримінального провадження.

4. Це кримінальне провадження розслідувалось протягом періоду з 25 березня до 02 вересня 2013 року органами Внутрішніх Справ; останнім органом, що здійснював досудове розслідування у справі є Слідче управління УМВС України в Миколаївській області /надалі - СУ УМВС/.

У 2015 році УМВС України в Миколаївській області було ліквідоване без правонаступництва.

Тоді ж був створений новий орган Міністерства Внутрішніх Справ України - Головне Управління Національної Поліції України в Миколаївській області /надалі - ГУ НП/ у складі його апарату; його територіальних підрозділів та його окремих структурних підрозділів.

У складі апарату ГУ НП створене слідче управління /надалі - СУ ГУ НП/ (у складі органу дізнання). Але, як свідчить зміст Інструкції з організації діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України, повноваження, компетенція та завдання СУ ГУ НП є іншими, ніж повноваження, компетенція та завдання СУ УМВС.

5. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження був отриманий висновок експерта № 525 від 25 березня 2013 року /том 4, а.с. 13 - 14/, у якому зазначається про наявність на тілі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді саден та крововиливів.

6. Обставини виникнення описаних експертом тілесних ушкоджень, а також - інших тілесних ушкоджень, що були виявленими в ОСОБА_8 під час його поміщення до СІЗО міста Миколаєва /зокрема - перелому ХІ ребра з права/ досліджувались не в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , але - в межах іншого кримінального провадження - № 0000109.

7. Кримінальне провадження № 0000109 перебувало в провадженні слідчого відділу прокуратури Миколаївської області; постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_13 від 12 травня 2015 року воно було закрите за відсутністю в діях працівників правоохоронних органів складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального Кодексу України. Ця постанова була залишеною без змін ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_14 від 16 червня 2015 року, яка, в свою чергу, була залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2015 року.

ІІІ. Щодо перебігу судового розгляду.

8. Під час судового розгляду кримінального провадження, окрім іншого, був отриманий та досліджений висновок експерта № 258 від 26 грудня 2018 року, відомості якого дають можливість відтворити умови та обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

При цьому, встановлені цим висновком обставини дають обґрунтовані підстави для припущення про те, що під час заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, внаслідок яких сталась його смерть, той бився з нападником.

9. Під час судового розгляду кримінального провадження, окрім іншого, були досліджені:

-висновок експерта № 525 від 25 березня 2013 року;

-висновок комісії експертів № 2-к від 20 лютого 2015 року;

-висновок комісії експертів № 41-к від 07 квітня 2015 року;

-медична картка на ім`я ОСОБА_8 .

10. Відомості, що були отриманими з вказаних джерел, дають підстави стверджувати, що станом на 25 березня 2013 року на тілі ОСОБА_8 були наявними тілесні ушкодження, зокрема, у вигляді чисельних саден та крововиливів.

11. Відповідно до відомостей медичної картки на ім`я ОСОБА_8 , 28 березня 2013 року йому було проведене дослідження засобами флюорографії, внаслідок якого був виявлений перелом ХІ ребра з права зі зміщенням на 1/2 ширини ребра.

За такого, під час первинного огляду у СІЗО міста Миколаєва 28 березня 2013 року об 1110 йому був поставлений діагноз: "Перелом ХІ ребра з права".

Як зазначається в описовій частині висновку експерта № 41-к від 07 квітня 2015 року, під час проведення цієї експертизи був отриманий висновок обласного рентгенолога ОСОБА_15 , відповідно до якого /далі - мовою оригіналу/: "На серии цифровых флюорограмм № 968 от 28.03.13; № 2483 от 04.09.13; № 703 от 07.03.14 и № 2827 от 07.11.14 определяется перелом XI ребра справа со смещением обломков на 1/2 диаметра ребра. В динамике костная мозоль, которая рассосалась и восстановился костномозговой канал."

Відповідно до цього експертами зроблений висновок про виявлення в обвинуваченого тілесного ушкодження у вигляді перелому ХІ ребра з права.

При цьому відомостей про рід виявленого перелому ребра (локальний/конструктивний; прямий/непрямий) його вид (згинальний/розгинальний), та головне - про місце дислокації виявленого перелому та напрямок зміщення осколків ушкодженого ребра - вказані матеріали не містять.

В той же час, наразі обґрунтованість висновку про наявність в обвинуваченого станом на 28 березня 2013 року відповідного перелому лікувальним закладом, що опікується станом здоров`я обвинуваченого, заперечується.

12. На думку публічного обвинувачення, виявлені на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження були отримані саме під час бійки з ОСОБА_11 , яка закінчилась смертю потерпілого.

За твердженням же захисту, ці тілесні ушкодження були отримані ОСОБА_8 від співробітників міліції, які застосували до того насильство з метою примусити того до надання певних показів.

13. Умови та обставини виникнення наявних на тілі ОСОБА_8 станом на 25 березня 2013 року тілесних ушкоджень, зокрема, у вигляді саден та крововиливів, частково досліджувались експертами під час дачі висновків № 2-к та № 41-к.

13.1. Зокрема, експертами стверджується, що усі виявлені на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути від неодноразових ударів тупим твердим предметом.

13.2. В той же час, експерти зазначають, що:

-тілесних ушкоджень, які є характерними для боротьби чи самооборони, на тілі обвинуваченого є відсутніми;

-виявлені на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів в області колінних суглобів могли утворитися від падіння на коліна /висновок експерта № 41-к від 07 квітня 2015 року, пункт 2/;

-виявлені на тілі ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів в області голови та обличчя з правого боку могли утворитись внаслідок /далі - мовою оригіналу/: "Придавливания лица к полу при лежачем положении".

14. До того ж, експертами не досліджувались умови, обставини та навіть час виникнення в ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді:

-садна на правій щоці;

-крововиливу лівої вушної раковини;

-масивного крововиливу в ділянці правого плеча з зовнішньої сторони;
-крововиливу в області нижнього віка зліва.

15. Що ж стосується перелому ХІ ребра з права, то експертами досліджувалось лише питання приблизного часу його виникнення.

Питання про умови та обставини його виникнення перед експертами не ставилось взагалі; до того ж, воно об`єктивно не могло бути вирішеним через відсутність необхідних відомостей щодо його характеристик та локалізації.

16. Окрім того, під час судового розгляду цього кримінального провадження, окрім іншого, був допитаний, як свідок, ОСОБА_16 , який брав участь у слідчому експерименті за участі обвинуваченого, як захисник ОСОБА_8 .. Він / ОСОБА_17 /, будучи звільненим від обов`язку зберігати адвокатську таємницю, засвідчив, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 було боляче, він тримався за ребро, через що не міг належним чином показувати перебіг подій.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

17. Відповідно до статті 3 Конституції України саме життя людини визнається найвищою соціальною цінністю, а згідно до статті 27 Основного Закону кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити життя людину.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

Відповідно до статті 2 Конвенції право кожного на життя охороняється законом та нікого не може бути умисно позбавлено життя.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Андронікоу та Константіноу проти Кіпру", передбачене статтею 2 Конвенції право на життя «... є одним з найбільш фундаментальних положень Конвенції і охороняє одну з основних цінностей демократичного суспільства».

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини перше речення статті 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції визначається у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантування кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особу вбито в результаті використання сили (див. mutatis mutandis рішення від 19 лютого 1998 року у справі «Kaya v. Turkey», 1998-I, п. 105). Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання національних законів, які захищають право на життя.

Для того, щоб розслідування стверджуваного незаконного вбивства було ефективним воно має бути здатне привести до встановлення обставин смерті людини та встановлення і покарання відповідальних осіб

Прогалини ж у розслідуванні, які підривають його здатність встановити причину смерті або відповідальних осіб, чи то прямих виконавців створюють ризик недодержання такого стандарту.

/див. рішення Європейського суду з прав людини у справах

«Муравська проти України» «Гонгадзе проти України», «Шевченко проти України», "Меркулова проти України" та інші/

18. Відповідно до статті 91 Кримінального Процесуального Кодексу України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

19. Відповідно до статті 333 Кримінального Процесуального Кодексу України

У разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами /частина 3/.
Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення /частина 4/.

20. Відповідно до статті 241 Кримінального Процесуального Кодексу України для виявлення на тілі живих осіб, зокрема, слідів кримінального правопорушення, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу, слідчий, прокурор проводять освідування цієї особи.
При цьому відповідно до частини 2 статті 241 Кримінального Процесуального Кодексу України освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря.

21. Відповідно до частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до частини 2 цієї статті проведення експертизи є обов`язковим, зокрема, для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

22. Відповідно до пункту 1 статті 46 Європейської конвенції з прав людини та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 і квітня 2011 року).

Та необхідність застосування саме цих позицій, вироблених практикою Європейського Суду з прав людини, є підтвердженою практикою Верховного Суду, зокрема, у постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 532/47/16-к.

23. У пункті 57 рішення у справі «Яременко проти України» Європейський Суд з прав людини також наголосив на тому, що:

стаття 3 Конвенції проголошує одну з основоположних цінностей демократичного суспільства і, по суті, беззастережно забороняє катування та нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання (див., наприклад, рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey) від 18 грудня 1996 року, Reports of Judgments and Decisions, 1996-VI, с. 2278, п. 62, та у справі "Айдин проти Туреччини" (Aydin v. Turkey) від 25 вересня 1997 року Reports 1997-VI, п. 81). Суд також зазначає, що - як він уже чимало разів наголошував - органи влади зобов`язані забезпечити захист фізичної недоторканності осіб, які перебувають під вартою, і що при оцінюванні доказів він, як правило, послуговується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом" (див. рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom) від 18 січня 1978 року, серія A, N 25, с. 64-65, п. 161). Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Коли вся або значна частина інформації про події у справі відома виключно органам влади, як це має місце у справі осіб, узятих під варту, які перебувають під їхнім контролем,- тоді у разі виникнення тілесних ушкоджень у таких осіб під час перебування під вартою з`являються відповідні обґрунтовані презумпції факту. відповідно

24. Відповідно до приписів статті 216 Кримінального Процесуального Кодексу України розслідування справ про вчинення злочинів, передбачених статтею 115 Кримінального Кодексу України, здійснюють слідчі органів Національної Поліції України.

Відповідно до статті 218 Кримінального Процесуального Кодексу України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Згідно приписів Положення про слідчі підрозділи Національної Поліції України, затвердженого Наказом Міністра Внутрішніх Справ України № 570 від 06 липня 2017 року, зокрема - підпункту 17 пункту 3 розділу V - досудове розслідування здійснюють відповідні слідчі органи територіальних підрозділів Національної поліції України, та лише у випадках винесення прокурором постанови в порядку частини 5 статті 36 Кримінального Процесуального Кодексу України - слідчими підрозділами органів Національної Поліції України вищого рівня.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

ІІІ. Щодо предмету розгляду.

25. Наведені вище норми діючого законодавства доводять, що під час судового розгляду суд доручає органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії за наявності таких умов:

-наявність необхідності у встановленні або перевірці обставин кримінального провадження;

-істотність таких обставин;

-неможливість їх встановлення або перевірки іншим шляхом;

-наявність обставин, які виправдовують непроведення цих дій під час досудового розслідування.

ІV. Щодо наявності таких умов.

26. Обґрунтованість припущення про те, що під час заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, внаслідок яких сталась його смерть, той бився з нападником дає підстави припустити, що на тілі нападника залишились сліди цієї бійки.

З огляду на таке, обґрунтованим є й припущення про те, що у разі, якщо нападником в дійсності був ОСОБА_8 , на його тілі були наявними сліди бійки (зокрема - у вигляді тілесних ушкоджень), що є відповідними обставинам бійки, у якій брав участь ОСОБА_11 . До речі, на відповідності такого припущення вимогам формальної логіки у суді наполягав й сам обвинувачений.

Окрім того, виходячи з запроваджених Європейським Судом з прав людини презумпцій, зміст яких наведений вище, обґрунтованим є й припущення про те, що відносно ОСОБА_8 застосовувались недозволені методи ведення слідства.

З огляду на таке, обґрунтованим є й припущення про те, що на тілі обвинуваченого були наявними сліди побиття (зокрема - у вигляді тілесних ушкоджень), що є відповідними обставинам жорстокого поводження із ним.

За такого, вирішення питання про умови та обставини виникнення виявлених на тілі ОСОБА_8 25 березня 2013 року тілесних ушкоджень має значення для цього кримінального провадження.

27. При цьому, з`ясування таких обставин має істотне значення, адже ці обставини:

-можуть свідчити про причетність/непричетність ОСОБА_8 до подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

-можуть свідчити (з огляду на наведені вище покази свідка ОСОБА_17 ) про обставини отримання тих чи інших доказів у справі;

-можуть свідчити про справедливість цього кримінального провадження в цілому.

28. Ці обставини можуть бути встановленими шляхом дослідження та аналізу усієї сукупності наявних на тілі ОСОБА_8 станом на 25 березня 2013 року слідів /зокрема - у вигляді тілесних ушкоджень/, зокрема - експертним шляхом.

29. Але такі дослідження та аналіз не є можливими без повного виявлення усіх слідів, що утворились на тілі ОСОБА_8 станом на 25 березня 2013 року.

29.1. З цього приводу суд відзначає, що необхідні для проведення відповідного дослідження відомості щодо одного з таких слідів, а саме - тілесного ушкодження у вигляді перелому ХІ ребра з права - наразі в матеріалах кримінального провадження є відсутніми.

29.2. Однак навіть на теперішній час на тілі ОСОБА_8 залишились сліди, що дозволять вирішити питання як про наявність/відсутність відповідного перелому станом на 25 березня 2020 року, так й - за умов підтвердження наявності перелому - визначити його місце, рід та вид.

30. Вирішуючи питання про процесуальний порядок виявлення таких слідів, суд враховує таке.

Наразі питання полягає у самому по собі виявленні відповідних слідів, для чого необхідно застосувати спеціальні знання та навички, зокрема, у використанні приладів та методів комп`ютерної томографії.

Проте, не зважаючи на необхідність застосування спеціальних навичок та знань, а також - апаратних методів дослідження - наслідком проведеного дослідження має стати лише виявлення та фіксація відповідних слідів, але - не отримання нових відомостей, що мають значення для справи. Такі відомості ж можуть бути отриманими внаслідок подальшого /можливо - з залученням відповідних спеціалістів або експертів/ дослідження виявлених слідів на тілі обвинуваченого.

Виходячи з наведених вище приписів статей 241 - 242 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого виявлення відповідних слідів має бути здійсненим шляхом проведення освідування обвинуваченого за участі спеціаліста та із застосуванням методів комп`ютерної томографії.

31. Проведення ж такого освідування безпосередньо судом у складі суду присяжних вочевидь не є можливим.

32. Обговорюючи причини, за яких відповідні слідчі дії не були проведеними під час досудового розслідування, та їх вплив на прийняття рішення по суті, суд виходе з такого.

32.1. Суд відзначає, що головною причиною такого є відсутність належної ретельності та дбайливості із боку органів досудового розслідування, що, окрім іншого, підтверджується:

-виділенням в окреме провадження матеріалів щодо дослідження умов та обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що свідчить про безпідставне штучне обмеження предмету дослідження в межах кримінального провадження щодо вбивства ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ;

-фактом скерування до суду справи про обвинувачення ОСОБА_8 до того моменту, коли обставини отримання ним тілесних ушкоджень були повною мірою з`ясовані, що свідчить про поспіх у направленні цієї справи до суду;

-роз`ясненнями експерта, наданими в межах кримінального провадження № 0000109 /а.с. 117-120 вказаного провадження/, сутність яких зводиться до того, що експерт не має можливості стверджувати про наявність/відсутність вказаного перелому на момент огляду через незастосування відповідних методів судово-медичного огляду.

32.2. Разом із цим, суд відзначає, що, з огляду на те, що відомості про наявність в ОСОБА_8 відповідних тілесних ушкоджень мають істотне значення для кримінального провадження, їх неповнота свідчить про наявність саме таких прогалини розслідування, які підривають його здатність встановити обставини смерті, зокрема, ОСОБА_11 , що в свою чергу, створює ризик недодержання позитивного обов`язку держави щодо розслідування підозрілих смертей.

32.3. Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд виходе з таких засад:

-поза розумним сумнівом, законодавче обмеження права на здійснення окремих слідчих дій за клопотанням прокурора під час судового розгляду кримінального провадження є покликаним на забезпечення рівності прав сторін у процесуальному змаганні;

-в той же час, наведена вище правова позиція Європейського Суду з прав людини визначає право на життя /елементом якого є обов`язок держави щодо розслідування підозрілих смертей/ основоположним та таким, на якому ґрунтуються інші засади прав людини.

З огляду на таке, вчинення дій щодо належного розслідування випадку "підозрілих" смертей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на будь-якій стадії кримінального провадження суд вважає виправданим та домірним певному обмеженню прав сторін у змагальному процесі внаслідок проведення слідчих дій на більш пізніх стадіях кримінального провадження.

32.4. Суд враховує й те, що сторона захисту проти проведення освідування не заперечує, що само по собі дає підстави для висновку про те, що права захисту у процесуальному змаганні внаслідок надання доручення на освідування обвинуваченого порушеними не будуть.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд доходе висновку про те, що в цьому випадку клопотання прокурора підлягає задоволенню, а органу досудового розслідування слід надати доручення на проведення освідування обвинуваченого із застосуванням методу комп`ютерної томографії.

ІV. Щодо органу дізнання, якому слід доручити виконання ухвали.

33. Наразі орган досудового розслідування, що здійснював досудове розслідування в межах цього кримінального провадження, є ліквідованим.

34. Досудове розслідування цього кримінального провадження, оскільки прокурором не ухвалено про інакше, мав би здійснювати орган досудового розслідування територіального органу поліції за місцем вчинення стверджуваного злочину - СВ Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області.

35. Постанови про зміну підслідності в цьому випадку прокурор не виносив; більше того, прокурор просить про доручення виконання ухвали саме цьому органу.

Отже, виконання цієї ухвали слід доручити Слідчому відділу Центрального відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.
Доручити прокурору відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 та слідчим слідчого відділу Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області провести освідування ОСОБА_8 . із застосуванням засобів комп`ютерної томографії з метою виявлення в його тілі слідів перелому ХІ ребра з права.
Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

Суддя = ОСОБА_2 =

Присяжні = ОСОБА_3 =

= ОСОБА_4 =

= ОСОБА_5 =