Провадження № 1-кп/331/364/2020
Єдиний унікальний номер 331/4277/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
На розгляд учасників процесу поставлено питання щодо продовження обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважали, що підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, тому просили продовжити застосовуваний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вважали недоцільним продовжувати обраний раніше запобіжний захід та просили змінити його на домашній арешт, зазначивши, що він вже тривалий час перебуває під вартою (більше трьох років), при тому, що жоден із ризиків - переховування від суду або перешкоджання судовому розгляду ніяким чином не обгрунтовані, наміру продовжувати злочинну діяльність він не має, тому єдиною підставою для продовження його перебування у СІЗО є тяжкість злочину, що не може враховуватися судом, виходячи із практики ЄСПЛ. Просили врахувати, що на сьогодні він має намір влаштуватися на роботу, яку його надасть ФОП ОСОБА_8 згідно гарайтийного листу, тому просив змінити запобіжний захід щого нього на домашній арешт. Додатково зауважив на порушення прокурором порядку звернення до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Прокурором зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання саме цього запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначені ризики були встановлені і слідчим суддею під час досудового провадження та судом у підготовчому судовому засіданні.
Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 ймовірно вчинив два епізоди кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів, пов`язані із посяганням на життя та здоров`я потерпілих, а також на їх власність. Обставини вчинених злочинів - вчинення їх із застосуванням насильства - свідчить про значну суспільну небезпеку.
Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд зазначає, що з огляду на відсутність даних про працевлаштування ОСОБА_7 до його ув`язнення, зважаючи на наявність двох епізодів злочинних дій, корисливий мотив злочину, а також з урахуванням двох судимостей обвинуваченого, а також ймовірне продовження злочинної діяльності через нетривалий період після звільнення з місць позбавлення волі, підтвердженим є ризик можливого продовження протиправної діяльності з метою отримання доходу.
Також з урахуванням відсутності міцних соціальних зв`язків, а саме власної родини та постійного місця роботи, а також тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду також є вірогідним.
Так, на сьогодні ці ризики не змінилися, тому суд доходить висновку про необхідність продовження обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.
Суд бере до уваги наявність гарантийного листу від ФОП ОСОБА_8 та бажання обвинуваченого вести законнослухняний спосіб життя, але, з огляду на дані його біографії (неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності саме за корисливі злочини), та тажкість інкримінованого йому обвинувачення, суд приходить до висновку, що перебування його на волі не зможе убезпечити суспільство від можливого продовження ним злочинної діяльності.
При цьому суд враховує термін перебування обвинуваченого під вартою, який складає більше двох років, однак зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Таким чином, враховуючи, що ризик можливого продовження злочинної діяльності є очевидним та таким, що може справдитися із великим ступенем вірогідності, суд доходить висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим та ефективним у даному кримінальному провадженні, у тому числі і цілодобовий домашній арешт.
Таким чином, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, оскільки встановлені судом ризики є очевидними та такими, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, при цьому жодні життєві обставини щодо ОСОБА_7 не змінилися, розгляд кримінального провадження розпочато заново судом першої інстанції, допит потерпілих та свідків не проведено, даних про те, що інші більш м"які запобіжні заходи забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та убезпечать від продовження ним протиправної діяльності суду не надано.
З огляду на наведене, суд доходить висновку, щодо доцільності продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці та неможливості задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 184, 194, 331 КПК України,

у х в а л и в:
Продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду строком на два місяці тобто до 22 вересня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя на протязі семи діб на підставі рішення Коституційного суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
Суддя: ОСОБА_1