У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7230/20

№ 1-кс/183/1786/20

26 грудня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Тік, Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого у 2017 р.,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та з участю слідчого ОСОБА_7 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме в тому, що 23 грудня 2020 р. приблизно о 20 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вступив у попередню злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_8 . Діючи з корисливих мотивів, прийшли на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, маючи корисливий мотив, шляхом віджиму дверей, проникли до автомобілю Газель реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на території домоволодіння, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями здійснюють таємне безоплатне вилучення майна поза волею власника, таємно викрали майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: акумулятор марки «Forse», який на момент крадіжки знаходився у автомобілеві, та бензопилою марки «Кіровець». Після цього, ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 з викраденим місце скоєння злочину покинули, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.
Крім того, що 23 грудня 2020 р. приблизно о 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке знаходиться на території вказаного домоволодіння. Після цього, ОСОБА_4 запропонував неповнолітньому ОСОБА_8 спільно таємно викрасти чуже майно, на що останній дав свою згоду, тобто вони вступили в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 , 23 грудня 2020 р. приблизно о 20 год. 30 хв., підійшли до території домоволодіння АДРЕСА_3 , де ОСОБА_4 витягнув з землі металевий прут, який зачиняв хвіртку, таким чином відчинивши її, після чого спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 через хвіртку незаконно проникли на територію домоволодіння, де ОСОБА_4 за допомогою фізичної сили вигнув нижню частину металевих дверей до сараю та заліз всередину сараю, а неповнолітній ОСОБА_8 залишився стояти біля сараю, та приймати від ОСОБА_4 викрадені речі. Так діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 через отвір у вхідних дверях з метою викрадення передав неповнолітньому ОСОБА_8 речі, які належать ОСОБА_10 , а саме: бензомотопомпу «Спрут». Після чого, ОСОБА_4 спільно з неповнолітнім ОСОБА_8 та з викраденим майном місце скоєння злочину покинули, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав частково, висказався проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою, просить врахувати, що має неповнолітнього сина, живе постійно сім`єю у м. Дніпро, де має свою квартиру, а зареєстрований за другою адресою. Був судимий за ч. 3 ст. 185 КК України в 2017 р. і звільнився з місця відбування покарання після його відбуття.

Захисник ОСОБА_6 , вказав, що у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою необхідно відмовити. Клопоче про застосування домашнього арешту за адресою м. Дніпро. Також вказав, що у провадженні є процесуальні недоліки, так заява потерпілого ОСОБА_9 подана 25.12.2020 р., а внесено провадження відкрито 24.12.2020 р., потерпілий ОСОБА_10 допитаний 24.12.2020 р., в ЄРДР заява про злочин внесена 23.12.2020 р. Крім того досудове розслідування повинно проводитись в межах Петриківського району. Також у виник і сумнів у обґрунтуванні підозри по 1 епізоду, бо автомобіль, з якого було викрадено майно, був на території, що не є огородженою. Вказаний слідчим ризик має абстрактний характер, не підтверджений нічим. В клопотанні не вказано, чому не можливо обрати більш м`який запобіжний захід, тому просить врахувати, що підозрюваний має, міцні соціальні зв`язки і достатнім буде запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявним ризик передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою. Вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою, тому, що він не буде забезпечувати дотримання підозрюваним своїх обов`язків. Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик є доведений, який і дає підстави для задоволення клопотання.
25 грудня 2020 р. ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, строком від 3 до 6 років, крім того, останній усвідомлює, що обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжких злочинів та розуміє можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Такий висновок слідчий суддя робить з обґрунтування слідчим наявного ризику а також з поведінки підозрюваного у судовому засіданні, який під час допиту слідчим суддею та захисником вказував дві різні адреси свого проживання, а також адресу реєстрації не пов`язану з місцем фактичного проживання, тому слідчий суддя вважає, що існує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Слідчий суддя вважає, що підозра складена так, що з неї можливо зробити висновок, що ОСОБА_4 міг скоїти злочини, передбачені ч. 3 ст. 185 КПК України.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд встановив, що прокурор довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 переховування від органів досудового розслідування та суду.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд, оцінивши доводи, викладені у клопотанні захисника ОСОБА_6 щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту, вислухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, вважає, клопотання захисника таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ці доводи спростовуються наявністю ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 181600 грн. (80х2270 грн.), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави суд виходить з матеріального стану обвинуваченого, отримання доходу від якого він утримує себе, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 21 лютого 2021 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , щодо застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Початок строку дії запобіжного заходу тримання під вартою рахувати з 24 грудня 2020 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (80 х 2270 грн.) 181600 грн.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави зобов`язати його: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1