єдиний унікальний номер справи 531/922/20
номер провадження 1-кп/531/208/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Карлівського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, інваліда ІІІ-ї групи, не військовозобов`язаного, не депутата, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 02 червня 2020 року, о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу водойми, розташованої неподалік вул. Миру в с. Попівка Карлівського району Полтавської області, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, не маючи прямого умислу на заподіяння тілесних ушкоджень, однак передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння та легковажно розраховуючи на їх відвернення, штовхнув малолітнього ОСОБА_5 руками в ділянку тулуба спереду, від чого останній впав із обривистого берегу водойми на землю та отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток передпліччя в нижній третині лівої руки, яке, відповідно до висновку судово-медичного експерта №103 від 04 червня 2020 року, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, та додав, що сталося все через дуже погану поведінку потерпілого, який дуже часто висловлюється в адресу мешканців села, в тому числі і рідних обвинуваченого, нецензурною лайкою та кидає каміння. Думав лише налякати потерпілого. Дуже шкодує, що так сталося, та щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він гуляв на річці. Коли під`їхав обвинувачений, то він з ним привітався, а той в свою чергу штовхнув потерпілого та він впав і поламав руку.

Законний представник потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що на її думку ОСОБА_4 не мав права так вчиняти відносно її сина. Вона просила обвинуваченого компенсувати 5000 грн., але він дав лише 300 грн.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, суд враховує вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога; раніше в силу ст. 89 КК України не судимого; загалом, позитивну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 14 серпня 2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (в тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ст. 128 КК України у виді обмеження волі. Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речові докази, цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя