Номер провадження: 11-кп/813/254/21
Номер справи місцевого суду: 509/553/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 -
адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.02.2019 року в кримінальному провадженні №0000909 від 21.04.2014 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське, Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого директором СПД «Тедєєв», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк покарання ОСОБА_7 зараховано з 20.02.2019 року, тобто з дня його затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі КУ «Овідіопольська центральна районна лікарня» вартість за стаціонарне лікування потерпілих у розмірі 2764 (дві тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні 3 (три) копійки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 630000 (шістсот тридцять тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 530000 (п`ятсот тридцять тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди та 182651 (сто вісімдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн. заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Держави 6791 (шість тисяч сімсот дев`яносто одну) грн. 40 коп. процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Не погодившись з прийнятим рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 були подані апеляційні скарги.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 були залишені без задоволення, вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 17.11.2020 р. ухвалу Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року відносно ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_7 до вирішення питання Одеським апеляційним судом щодо обрання запобіжного заходу, залишено під вартою, але на строк не більше ніж 60 днів.
05 січня 2021 року від прокурора ОСОБА_6 через канцелярію Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб №139/21-Вх.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання, просив суд його задовольнити, зазначив, що ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, зокрема, переховування обвинуваченого від суду, можливого впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення інших правопорушень.
Представник потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 підтримав клопотання прокурора, пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєному не визнав, моральну шкоду потерпілим не відшкодував.
Натомість обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Так, захисник ОСОБА_8 зазначив, що вина ОСОБА_7 у скоєні злочину не доведена, злочин скоєно за необережністю, обвинувачений передпенсійного віку, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та хвору незрячу матір, яка потребує стороннього догляду. Вказані обставини, на думку захисника ОСОБА_8 , виключають необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.02.2019 року за ч. 2 ст. 286 КК України.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 2 ст. 286 КК України відноситься до категорії тяжких за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а тому, згідно вищезгаданого положення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість та наслідки інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, обставин кримінального провадження, враховуючи, що в наслідок скоєння обвинуваченим злочину загинула людина, життя якої є найбільшою соціальною цінністю, що встановлено ст. 3 Конституції України, колегія суддів приходить до переконання про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду, можливого впливу на потерпілих та свідків, а також вчинення інших правопорушень.
Доводи захисника ОСОБА_8 , що вина ОСОБА_7 у скоєні інкримінованого йому злочину не доведена, злочин скоєно за необережністю, обвинувачений передпенсійного віку, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та хвору незрячу матір ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та зазначених в клопотанні прокурора не спростовують, тому апеляційний суд дійшов висновку щодо необхідності застосування саме запобіжного у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , за наявності обґрунтованих ризиків.
Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.
Між тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
За таких підстав, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05.03.2021 р. включно без визначення розміру.

Керуючись статтями 24, 177, 178, 182, 183, 194, 309, 370, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з дня постановлення ухвали, а саме з 05.01.2021 року по 05.03.2021 року включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4