печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «АСФАЛЬТОБЕТОНИЙ ЗАВОД» про скасування арешту майна на підставі постанови слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України від 12.11.2010 року в рамках кримінального провадження №0000254, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «АСФАЛЬТОБЕТОНИЙ ЗАВОД», звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 12.11.2010 року про приєднання речових доказів по кримінальній справі №49-3015, на даний час кримінальне провадження №0000254 від 14.03.2013 року, яке знаходиться у провадженні Прокуратури м. Києва. В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що у листопаді 2010 року слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 було винесено Постанову про приєднання речових доказів від 12.11.2010 року. Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось. В судове засідання особа, яка подала клопотання, - адвокат ОСОБА_3 не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій вимоги клопотання підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив відмовити у задоволенні клопотання. Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до тексту Постанови від 12.11.2010 року слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 зазначається, що останній розглянувши матеріали кримінальної справи №49-3015 встановив: Генеральною прокуратурою України розслідується кримінальна справа №49-3015 за ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України. Постановою слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 12.11.2010 року про приєднання речових доказів накладено арешт на цінні папери (акції), рухоме та нерухоме майно Відкритого акціонерного товариства (на даний час Приватного акціонерного товариства «АСФАЛЬТОБЕТОНИЙ ЗАВОД»). Так, на правову підставу скасування арешту майна заявник посилається на положення ст. 174 КПК України в редакції 2012 року. У судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК України 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо арешту майна, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року. Положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року. Відповідно до п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася. Основними способами захисту прав за КПК України 1960 року визначено оскарження рішення слідчого (прокурора) про арешт майна до суду (ст. ст. 234, 236 КПК України 1960 року); оскарження арешту прокурору (ст. 235 КПК України 1960 року). Прокуратура у порядку нагляду має обов`язок та повноваження скасовувати рішення слідчого. Главою 22 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті. Враховуючи, що арешт на цінні папери (акції), рухоме та нерухоме майно Відкритого акціонерного товариства (на даний час Приватного акціонерного товариства «АСФАЛЬТОБЕТОНИЙ ЗАВОД») накладено постановою слідчого до набрання чинності КПК України 2012 року, вирішення питання про скасування арешту не входить до компетенції слідчого судді, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «АСФАЛЬТОБЕТОНИЙ ЗАВОД» про скасування арешту майна на підставі постанови слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України від 12.11.2010 року в рамках кримінального провадження №0000254, задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 174, 532, ч. 9 Розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ПрАТ «АСФАЛЬТОБЕТОНИЙ ЗАВОД» про скасування арешту майна на підставі постанови слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України від 12.11.2010 року в рамках кримінального провадження №0000254 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1