Справа № 136/413/18
провадження №1-кп/136/100/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010 від 09.01.2018, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта початкова (три класи), не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
08.01.2018 в нічний час, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне особисте збагачення через крадіжку чужого майна, діючи із корисливих мотивів, через хвіртку паркану зайшов на територію домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де зірвавши скобу з дверей підсобного приміщення проник всередину, звідки шляхом відчинення дверцят клітки, яка знаходиться в підсобному приміщенні, вчинив крадіжку 2 кролів породи «Фландр», загальною вагою 10 кілограм (вартість 1 кг кроля породи «Фландр» у живій вазі станом на 08.01.2018 становила 110,00 грн.), що становить 1100,00 грн. (10 кг. * 110,00 грн.), після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 на вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся.
Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно за відомостями органу місцевого самоврядування; на даний час проходить курс спеціальної реабілітації ВБТ «Дім Милосерддя» «Віфезда»; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують його покарання та відсутності обставин, що обтяжують його покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк визначений санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, думки потерпілої щодо можливого покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
Судом встановлено, що заходи забезпечення даного кримінального провадження судом не застосовувались.
Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази передані потерпілій як законному володільцю на відповідальне зберігання, - залишити в її розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта у розмірі 143 (сто сорок три) гривні 00 коп..
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1