Справа № 152/614/20
В И Р О К
іменем України

04 грудня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/614/20
Провадження №1-кп/152/61/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом від 05.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, є особою з третьою групою інвалідності, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, кримінальне провадження щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №.05.2020 року,

з участю сторін кримінального
провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського відділу
Жмеринської місцевої
прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 05.05.2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_1 , біля домоволодіння за №53, в якому мешкає потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої дії, підійшов до ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс останньому один удар у обличчя.

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді: синців в області повік обох очей; саден на спинці та крилах носа, на верхній губі, на нижній губі, на підборідді; крововиливу і надриву слизової оболонки верхньої губи відповідно 1-2 зубам; перелому кісток спинки носа в середній третині без зміщення відламків та без порушення функції носового дихання; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів), і відносяться, згідно з висновком експерта за №14 від 13.05.2020 року: синці в області повік обох очей; садна на спинці та крилах носа, на верхній губі, на нижній губі, на підборідді; крововилив і надрив слизової оболонки верхньої губи відповідно 1-2 зубам до легких тілесних ушкоджень; перелом кісток спинки носа в середній третині без зміщення відламків та без порушення функції носового дихання; закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження могли виникнути від однієї дії твердим тупим предметом.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи вчиняти кримінальні правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 05.05.2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_1 , біля домоволодіння за АДРЕСА_2 , в якому мешкає потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , одразу після нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 розвернувся до ОСОБА_6 та кулаком правої руки наніс останньому один удар у голову.

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: синця, на фоні якого садно в правій скронево-тім`яній ділянці, які відносяться, згідно з висновком експерта за №15 від 12.05.2020 року, до легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження виникли від однієї дії твердим тупим предметом.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпілі, свідки сторони обвинувачення, досліджені документи та докази, зібрані стороною обвинувачення. Стороною захисту клопотання про допит свідків чи дослідження доказів не заявлялися, при цьому вказаного права сторона захисту позбавлена судом не була.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково, суду показав, що 05.05.2020 року приблизно о 23 годині поїхав на автомобілі свого батька марки «ВАЗ» у магазин, що знаходиться на вул. Попелівська в с. Зведенівка Шаргородського району. В приміщенні магазину він побачив потерпілих та ще трьох чоловіків. Зайшовши в магазин, він відразу купив необхідні речі, при цьому, нікого не чіпав, але почув від потерпілого ОСОБА_5 у свою адресу слова: «Зараз будемо строїти». Після цього відвідувач магазину ОСОБА_7 знадвору закрив вхідні двері магазину. Він, побачивши це, підійшов до дверей та почав стукати, бачив через шибку, як ОСОБА_7 посміхався і тримав ручку дверей, щоб не відкрити їх. Намагаючись відкрити двері, він шарпнув за ручку, вирвав її і тільки після цього ОСОБА_7 відкрив двері. В магазині вже почалася словесна суперечка з потерпілими, але після цього він вийшов із приміщення магазину і, сівши у автомобіль, намагався поїхати додому, проте, потерпілі підбігли до автомобіля і били кулаками по автомобілю. Він більше з ними не сперечався і поїхав додому, на вул. Мічуріна, 10 в с. Зведенівка. Між ним та потерпілими раніше не було неприязних відносинах, так як вони виникли в магазині раптово, в ході суперечки. Будучи вдома, він вживав спиртні напої, але в магазині не перебував у стані сп`яніння. Через деякий час він зателефонував до знайомого ОСОБА_8 , аби останній відвіз його до дружини, яка тимчасово проживала у батьків, так як вони посварилися. По дорозі вони проїздили по вул. Мічуріна в с. Зведенівка, де проживає ОСОБА_5 . Потерпілі якраз автомобілем, будучи в стані алкогольного сп`яніння, приїхали до будинку ОСОБА_5 і зупинили їх автомобіль, перекривши дорогу, після чого почали бігти до нього. Він вийшов із автомобіля ОСОБА_8 і запитав у ОСОБА_5 , що йому потрібно від нього. ОСОБА_5 у відповідь на це замахнувся на нього і намагався бити, а він, захищаючись від потерпілого, правою рукою першим наніс один удар у обличчя потерпілого, від якого потерпілий впав на асфальт. Куди саме він наніс удар, не пам`ятає. Позаду нього знаходився ОСОБА_6 , який висловлювався нецензурними словами, почав наближатися, замахнувся тричі і вдарив у груди, тому він, захищаючись, також вдарив кулаком ОСОБА_6 у груди та кинув на землю, в обличчя чи в голову ударів потерпілому не наносив. Жодних металевих предметів для нанесення ударів потерпілим він не використовував, а бив їх кулаками. Після того, як він наніс потерпілим удари, то підійшов до автомобіля ОСОБА_9 і з підлоги взяв патрубок, який був біля сидіння, для захисту, але ОСОБА_8 забрав у нього патрубок. У зв`язку із тим, що удари потерпілим він наносив не умисно, а з метою захисту, то визнає себе винуватим частково. При цьому, він сам викликав працівників поліції на місце конфлікту, очікував приїзду поліцейських у себе вдома, все повідомив під час досудового розслідування, добровільно приймав участь у слідчих діях, тобто активно приймав участь у слідчих діях в ході досудового розслідування.

Крім часткового признання ОСОБА_3 вини, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні 20.07.2020 року, який суду показав, що раніше ніколи не перебував у неприязних відносинах із ОСОБА_3 . Неприязні відносини виникли між ними раптово 05.05.2020 року і тривають, оскільки 05.05.2020 року приблизно о 23.30 годині ОСОБА_3 його побив. Приблизно о 22.50 годині 05.05.2020 року в магазині в с. Зведенівка, де він знаходився із своїм братом ОСОБА_6 , виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_3 обвинувачував, що йому не відкривають двері, почав сваритися із продавцем, стукав у двері, на що йому зробили зауваження, так як у вхідних дверях ручка несправна, через що двері тісно закриваються, їх треба відкривати знадвору. Так було і того разу, тому продавець виходив і відкривав двері знадвору. ОСОБА_7 дійсно знаходився на вулиці біля магазину і курив цигарку. Побачивши, що ОСОБА_3 шарпає за двері та стукає, ОСОБА_7 не насміхався над останнім, а навпаки, намагався відкрити двері знадвору. В магазині, чи на вулиці біля магазину ні він, ні його брат ОСОБА_6 з ОСОБА_3 у конфлікт не вступали. Після цього він та ОСОБА_6 поїхали автомобілем до додому, на вул. Мічуріна, 53 в с. Зведенівка, при цьому, він сидів на сидінні пасажира, а брат був за кермом. Коли вони їхали автомобілем вже біля воріт його дому, то їх під час руху «підрізав» автомобіль ОСОБА_8 . З автомобіля ОСОБА_8 вийшов ОСОБА_3 . При цьому, він побачив у руці ОСОБА_3 предмет, схожий на монтировку. Він вийшов з автомобіля і намагався з`ясувати у ОСОБА_3 причину такої поведінки, але останній відразу вдарив його якимось металевим предметом, на його думку, монтировкою. При цьому, він пам`ятає тільки один удар, від якого упав. Як було нанесено тілесні ушкодження його братові ОСОБА_6 , він не бачив. Матеріальна та моральна шкода, заподіяна протиправними діями ОСОБА_3 , йому обвинуваченим не відшкодована, тому він просить покарати останнього відповідно до законодавства, застосувати реальне покарання у виді штрафу чи громадських робіт;

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні 20.07.2020 року, який суду показав, що ніколи раніше не перебував у неприязних відносинах із ОСОБА_3 05.05.2020 року у вечірній час він перебував із своїм братом ОСОБА_5 у магазині в с. Зведенівка. Приблизно о 22-23 годині в магазин зайшов ОСОБА_3 , у якого виник конфлікт із продавцем, якому він кинув гроші за придбані продукти, а решту продуктів залишив, бо йому не вистачило коштів розрахуватися, відбулася сварка, але ні він, ні його брат у сварку не втручалися. ОСОБА_3 зробили зауваження і він попрямував до виходу, але двері не відкривалися, тому ОСОБА_3 шарпав за ручку, стукав у двері. Дверна ручка зламана і часто двері через це тісно закриваються зсередини, про що знають відвідувачі магазину. Коли стається така ситуація, то продавець виходить через інші двері і відкриває їх знадвору. На сходах перед приміщенням курив цигарку ОСОБА_7 , який намагався відкрити двері, коли ОСОБА_3 їх почав шарпати, а також продавець пішов на вулицю, щоб відкрити. ОСОБА_3 , на його думку, був агресивним. Коли ОСОБА_3 вийшов на вулицю, то вони теж вийшли з магазину, побачили, що останній сів у автомобіль і поїхав. Через деякий час він та брат теж вирішили їхати додому. Він сів за кермо власного автомобіля, а брат на пасажирське сидіння і поїхали додому до ОСОБА_5 , на АДРЕСА_2 . Коли вони під`їхали до воріт домоволодіння брата, то їм перекрив рух автомобіль під керуванням ОСОБА_8 . З автомобіля вийшов ОСОБА_3 з якимсь металевим предметом і пішов до їх автомобіля. ОСОБА_5 вийшов з автомобіля, щоб з`ясувати, що потрібно ОСОБА_3 . Він залишився позаду, так як вийшов з автомобіля пізніше. Моменту нанесення ОСОБА_3 удару ОСОБА_5 він не бачив, а побачив тільки, що ОСОБА_5 впав на землю. Він наблизився до місця падіння ОСОБА_5 , але в цей момент ОСОБА_3 розвернувся до нього обличчям і вдарив предметом, схожим на монтировку, яку потім кинув у багажник автомобіля ОСОБА_8 . Від нанесеного удару він впав;

-показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що товаришує з ОСОБА_3 05.05.2020 року приблизно о 22-23 годині він повертався від майбутньої дружини із с. Зведенівка додому у с. Ярове. Йому подзвонив ОСОБА_3 та попросив підвезти до дружини, на що він погодився і під`їхав, щоб забрати останнього. По дорозі йому назустріч їхав автомобіль із включеним дальнім світлом фар, який його повністю засліпив і він зупинився. У автомобілі були брати ОСОБА_6 за кермом та ОСОБА_5 на пасажирському сидінні, які, на його думку, знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він відчув від них сильний запах спиртного. Вони крикнули з машини: «Де твій друг?», «Ми тобі покажемо…». Він вивернув кермо вправо і виїхав від них та поїхав до ОСОБА_3 . Забравши вдома ОСОБА_3 , він відвіз його до дружини, а потім віз назад додому. Їм потрібно було проїхати біля домоволодіння ОСОБА_5 . Автомобіль ОСОБА_6 стояв посеред дороги, тому його ніяк не можна було об`їхати. Він зупинив автомобіль і ОСОБА_3 відразу вийшов та пішов у напрямку до ОСОБА_5 , запитавши: «Дядя Саша, чому Ви мене наздоганяли, що, бити хотіли?». Після цього відразу почалася бійка. ОСОБА_3 першим почав наносити удари, зокрема, вдарив спершу ОСОБА_5 прямо в ніс кулаком, від чого той впав, а потім також кулаком вдарив ОСОБА_6 у голову. Ніяких металевих предметів, в тому числі монтировки, у ОСОБА_3 не було. В його автомобілі біля сидіння дійсно були ключ і патрубок, а ОСОБА_3 взяв у руки патрубок, коли до них почав бігти ОСОБА_10 , котрий під`їхав автомобілем і погрожував, але він забрав патрубок у ОСОБА_3 і кинув у машину. Чи була необхідність ОСОБА_3 наносити удари ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він не знає, оскільки не бачив, щоб потерпілі замахувалися в бік обвинуваченого, чи намагалися вдарити останнього. Навпаки, ОСОБА_3 сам першим почав наносити удари потерпілим. Коли відбувалася бійка, то на вулицю вийшла дружина ОСОБА_5 і повідомила, що викличе поліцію, але так як вона не телефонувала, то сам ОСОБА_3 викликав поліцію і він відвіз останнього додому, щоб там очікувати приїзду поліцейських. Також, він бажає повідомити суду, що сам неодноразово заходив у магазин у с. Зведенівка та йому відомо, що в дверях зламана дверна ручка і двері часто не відкриваються. Зокрема, у нього було кілька таких випадків і йому допоміг відкрити двері продавець, який вийшов на вулицю через інші двері і відкрив знадвору;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що 05.05.2020 року у вечірній час знаходився у магазині в с. Зведенівка. Також, у приміщенні магазину перебували ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Він вийшов на вулицю покурити. До магазину під`їхав ОСОБА_3 , який зайшов у магазин, щось купив та вийшов. Потім через деякий час ОСОБА_3 знову зайшов у магазин. Він перебував на вулиці і бачив, як ОСОБА_3 , заходячись у приміщенні магазину, шарпав за вхідні двері, які часто не відкриваються через зламану ручку. Двері знадвору ніхто не тримав. ОСОБА_3 з такою силою шарпнув за двері, що відірвалася ручка. Він спробував відкрити двері знадвору. Чи відбувався конфлікт у приміщенні магазину між обвинуваченим та потерпілими, він не знає, чув тільки голосну розмову, яка лунала з приміщення. Коли ОСОБА_3 вийшов із магазину, то сів у автомобіль і кудись поїхав. Через деякий час він повертався додому і, будучи на вулиці неподалік від будинку потерпілого ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , побачив лежачими на землі потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , який кинув якийсь металевий предмет у багажник автомобіля ОСОБА_8 , від чого він почув звук удару металу об внутрішню поверхню багажника. При цьому, ОСОБА_3 викрикував, що всіх поставить на коліна. Після цього ОСОБА_3 сів у автомобіль ОСОБА_8 , котрий був за кермом, і вони поїхали. Нанесення потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ударів він не бачив, але бачив на їх обличчі тілесні ушкодження, кров.

Також, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 1 ст.125 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами:

- даними, що містяться у витягу з ЄРДР про внесення заяви ОСОБА_5 від 06.05.2020 року про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (а.с.71);

- даними, що містяться в рапортах чергового Шаргородського ВП від 05.05.2020 року та від 06.05.2020 року про надходження повідомлення від ОСОБА_11 про заподіяння тілесних ушкоджень її чоловікові ОСОБА_5 та заяви від ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (а.с.77-78);

- даними, що містяться в протоколі про прийняття заяви потерпілого ОСОБА_5 від 06.05.2020 року про нанесення йому та його братові ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 05.05.2020 року та про притягнення його до кримінальної відповідальності (а.с.79);

- даними, що містяться у витягу з ЄРДР про внесення заяви ОСОБА_6 від 06.05.2020 року про заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (а.с.72);

- даними, що містяться в рапорті чергового Шаргородського ВП від 29.05.2020 року про надходження повідомлення про нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (а.с.73);

- даними, що містяться в протоколі прийняття заяви потерпілого ОСОБА_6 від 06.05.2020 року про нанесення йому та його братові ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 05.05.2020 року та про притягнення його до кримінальної відповідальності (а.с.76);

- висновком експерта за №14 від 13.05.2020 року (а.с.81-82), з якого вбачається, що у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців в області повік обох очей; саден на спинці та крилах носа, на верхній губі, на нижній губі, на підборідді; крововиливу і надриву слизової оболонки верхньої губи відповідно 1-2 зубам; перелому кісток спинки носу в середній третині без зміщення відламків та без порушення функції носового дихання; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів), можливо, 05.05.2020 року та відносяться: синці в області повік обох очей; садна на спинці та крилах носа, на верхній губі, на нижній губі, на підборідді; крововилив і надрив слизової оболонки верхньої губи відповідно 1-2 зубам до легких тілесних ушкоджень, а перелом кісток спинки носу в середній третині без зміщення відламків та без порушення функції носового дихання; закрита черепно-мозкової травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я. Виходячи із анатомічного розташування описаних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 могло бути спричинено одну дію твердим тупим предметом;

- висновком експерта за №15 від 12.05.2020 року (а.с.83), з якого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця, на фоні якого садно в правій скронево-тім`яній ділянці. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів), можливо, 05.05.2020 року, та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи із описаних тілесних ушкоджень ОСОБА_6 було спричинено одну дію твердим тупим предметом;

- заявою потерпілого ОСОБА_5 від 23.11.2020 року, відповідно до якої потерпілий просить подальший судовий розгляд проводити у його відсутності; підтримує раніше надані ним показання та обставини, викладені у обвинувальному акті, повідомляє суду про те, що заподіяна злочином шкода йому ОСОБА_3 не відшкодована. При призначенні судом покарання обвинуваченому просить суд призначити найбільш суворе покарання (а.с.97);

- заявою потерпілого ОСОБА_6 від 23.11.2020 року, відповідно до якої потерпілий просить подальший судовий розгляд проводити у його відсутності; підтримує раніше надані ним показання та обставини, викладені у обвинувальному акті, повідомляє суду про те, що заподіяна злочином шкода йому ОСОБА_3 не відшкодована. При призначенні судом покарання обвинуваченому просить суд призначити найбільш суворе покарання (а.с.98).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи із аналізу вимог п.13 ч.1 ст.3, п.п.1-3 ч.1 ст.91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення), форму вини, мотив і мету його вчинення, а правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті КК, а й точне формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, свідків, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Зокрема, 05.05.2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_1 , біля домоволодіння за №53, в якому мешкає потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_3 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої дії, підійшов до ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс останньому один удар у обличчя.

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді: синців в області повік обох очей; саден на спинці та крилах носа, на верхній губі, на нижній губі, на підборідді; крововиливу і надриву слизової оболонки верхньої губи відповідно 1-2 зубам; перелому кісток спинки носа в середній третині без зміщення відламків та без порушення функції носового дихання; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які утворилися від дії твердого тупого предмета (предметів), і відносяться, згідно з висновком експерта за №14 від 13.05.2020 року: синці в області повік обох очей; садна на спинці та крилах носа, на верхній губі, на нижній губі, на підборідді; крововилив і надрив слизової оболонки верхньої губи відповідно 1-2 зубам до легких тілесних ушкоджень; перелом кісток спинки носа в середній третині без зміщення відламків та без порушення функції носового дихання; закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження могли виникнути від однієї дії твердим тупим предметом.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Продовжуючи вчиняти кримінальні правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 05.05.2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись на АДРЕСА_1 , біля домоволодіння за АДРЕСА_2 , в якому мешкає потерпілий ОСОБА_5 , на ґрунті виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи свої дії, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , одразу після нанесення удару потерпілому ОСОБА_5 розвернувся до ОСОБА_6 та кулаком правої руки наніс останньому один удар у голову.

Внаслідок нанесеного ОСОБА_3 удару потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у виді: синця, на фоні якого садно в правій скронево-тім`яній ділянці, які відносяться, згідно з висновком експерта за №15 від 12.05.2020 року, до легких тілесних ушкоджень. Вказані ушкодження виникли від однієї дії твердим тупим предметом.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання самого обвинуваченого, який частково визнав вину, показання потерпілих, допитаних свідків сторони обвинувачення, досліджені судом письмові докази.

При цьому, стороною захисту клопотання про виклик свідків чи про приєднання доказів не заявлялися.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування за ч.ч.1, 2 ст.125 КК України суд вважає вірною, а також вважає, що він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення за ч.ч.1, 2 ст.125 КК України.

Суд констатує той факт, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, та ч.2 ст.125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тому у суду є достатні підстави для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України, в силу вимог ч.3 ст.373 КПК України, якою передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, суд вважає, що є безпідставним ствердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не мав умислу на вчинення кримінальних правопорушень, а діяв в межах самозахисту від дій потерпілих, котрі йшли в його напрямку і замахувалися в його бік.

Так, на переконання суду, про умисел обвинуваченого на вчинення умисних кримінальних правопорушень свідчить сукупність всіх фактичних обставин вчинених ним діянь, зокрема, мотив та спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілим, інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченого.

Вказані обставини переконують суд, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідно, умисне легке тілесне ушкодження та умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

На переконання суду, усі дії ОСОБА_3 були продиктовані єдиним умислом і спрямовані на вчинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 та умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_5 з мотивів раптово виниклих неприязних відносин через, на його думку, неправомірну поведінку потерпілих щодо нього, які, як він вважав, наздоганяли його та мали намір побити, замахуючись на нього.

Разом з тим, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заперечують вказані ствердження обвинуваченого, а також свідок ОСОБА_8 , показання якого суд сприймав безпосередньо, показав, що він не бачив ніяких дій з боку потерпілих, спрямованих на нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та необхідності обвинуваченому першому наносити удари потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.07.2018 року у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Крім того, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.11.2018 року у справі №235/8504/15-к, особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Відповідно до вказаного вище правового висновку Верховного Суду, згідно із ст.24 КК України, умисел поділяється на прямий і не прямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільні небезпечні наслідки і бажала їх настання. Інтелектуальні ознаки прямого умислу полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків. Усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу злочину (значущість об`єкта і предмета посягання, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин), а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Передбачення означає, що у свідомості особи склалося певне уявлення про можливі або неминучі наслідки свого діяння. При цьому передбачення має конкретний характер. Особа має чітке уявлення про те, що саме від її конкретного діяння неминуче настануть чи можуть настати певні суспільні небезпечні наслідки. Вольова ознака прямого умислу це бажання настання передбачуваних наслідків свого діяння.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Виходячи з аналізу обвинувального акту та із показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який визнав себе винуватим частково та не заперечує факту нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілим, з аналізу показань потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 , вбачається, що ОСОБА_3 розпочав на вулиці біля домоволодіння ОСОБА_5 словесний конфлікт з потерпілими, першим наніс удар ОСОБА_5 кулаком в обличчя і відразу, розвернувшись в протилежну сторону, завдав кулаком удар в обличчя ОСОБА_6 , від нанесених ударів потерпілі впали на землю, при цьому, потерпілі не чинили ніяких дій, спрямованих на заподіяння обвинуваченому тілесних ушкоджень.

За встановлених фактичних обставин, дії ОСОБА_3 носили активний та цілеспрямований характер.

Наведені обставини в обвинувальному акті в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень у потерпілих свідчать про те, що ОСОБА_3 , умисно завдаючи потерпілому ОСОБА_5 удар, від якого останній впав, не маючи активних дій потерпілих у відповідь, не тільки не припинив своїх дій, а навпаки продовжив їх та навмисно наніс удар кулаком у голову ОСОБА_6 , тобто, на переконання суду, розумів значення своїх дій, неминучі наслідки цих дій і бажав настання передбачуваних наслідків свого діяння, тобто діяв з прямим умислом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Пунктом 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» встановлено, що у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Вказаним Законом ч.ч.1, 2 ст.125 КК України визначені як кримінальний проступок, разом з тим, враховуючи, що на день набрання чинності цим Законом кримінальне провадження було призначено до судового розгляду, то судовий розгляд здійснюється на загальних підставах.

Виходячи з норми ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, на момент вчинення класифікувалися як злочини невеликої тяжкості, а відповідно до діючої редакції цієї норми ці діяння класифікується, як нетяжкий злочин, що не погіршує становище обвинуваченого.

Відповідно до обвинувального акту від 05.06.2020 року, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , зазначено активне сприяння розкриттю злочину.

Суд не враховує таку пом`якшуючу покарання ОСОБА_3 обставину, оскільки хоча обвинувачений під час здійснення досудового розслідування та під час судового розгляду добровільно надав показання щодо вчинення кримінальних правопорушень, разом з тим, на переконання суду, без належної критичної оцінки фактів. При цьому, суд зауважує, що у матеріалах кримінального провадження відсутнє підтвердження показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_9 про те, що саме ОСОБА_3 викликав поліцейських на місце вчинення кримінальних правопорушень, що вбачається із проаналізованих вище у вироку відомостей із рапортів чергового Шаргородського ВП про надходження відповідних повідомлень лише від потерпілих та дружини ОСОБА_5 ОСОБА_11 .

Суд не вбачає пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_3 обставин.

На переконання суду, ОСОБА_3 не усвідомив свою протиправну поведінку та суспільну небезпечність вчинених ним кримінальних правопорушень.

Обставин, обтяжуючих покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що ним вчинено умисні кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тоді як однією із основних засад, передбачених ст.3 Конституції України, є право людини на життя, на недоторканість; людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

До кримінальної відповідальності ОСОБА_3 притягується вперше, що вбачається із довідки УІПКП ГУНП у Вінницькій області (а.с.86).
ОСОБА_3 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Шаргородської ЦРЛ не перебуває (а.с.90).

За місцем проживання в с. Зведенівка Шаргородського району Зведенівською сільською радою ОСОБА_3 характеризується позитивно, як особа, яка в громадських місцях та побуті поводить себе добре. На утриманні ОСОБА_3 є малолітня дитина (а.с.88, 89).

Крім того, ОСОБА_3 є особою з третьою групою інвалідності (а.с.87).
Суд не приймає до відома при призначенні покарання обвинуваченому відомості, що містяться у довідці Зведенівської сільської ради від 26.11.2020 року за №531 про те, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває падчерка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.102), оскільки суду не представлено доказів того, що дитина не утримується її батьками і витрати на утримання малолітньої дитини несе саме обвинувачений.

З урахуванням наведених вище обставин суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання у виді громадських робіт, враховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

З досудової доповіді, що складена представником персоналу органу пробації Шаргородського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 09.07.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; не працює, утримується за рахунок тимчасових заробітків та займається домашнім господарством, проживає у будинку з батьками, дружиною та малолітніми дітьми спільною з дружиною та дитиною дружини, з якими підтримує гарні близькі відносини; коштів для утримання сім`ї вистачає, боргів та кредитів не має; з приводу вчинення кримінальних правопорушень шкодує та не вчинятиме правопорушень у майбутньому; за місцем проживання характеризується Зведенівською сільською радою позитивно; з людьми з антисоціальною поведінкою не спілкується; висловлює плани на майбутнє бажає працевлаштуватися, займатися утриманням сім`ї та вихованням дітей, не вчиняти кримінальних правопорушень у подальшому (а.с.31-32).

Також, з розділу 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді вбачається, що ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб визначений як середній (а.с.31-32).

З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_3 вбачається, що виправлення останнього можливе в умовах застосування покарань, передбачених у ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, але без призначення покарань у виді арешту або обмеження волі (а.с.31-32).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про пробацію», під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
Частиною 1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Досудова доповідь оголошена головуючим суддею у судовому засіданні 20.07.2020 року.

Представник органу пробації ОСОБА_13 прибула у судове засідання 20.07.2020 року та підтримала досудову доповідь.

Прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 не висловили зауважень щодо досудової доповіді.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику представником органу пробації ОСОБА_3 , зокрема, приймає до відома інформацію, що характеризує особу останнього.

З урахуванням наведених вище обставин суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання у виді громадських робіт, враховуючи відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу або громадських робіт, або виправних робіт.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу або громадських робіт, або виправних робіт, або арешту, або обмеження волі.

Суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, так як вважає, що таке покарання не є достатнім для виправлення обвинуваченого, виходячи з наступного.

Так, суд констатує відсутність пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, та вважає, що покарання у виді штрафу, яке передбачене в санкції ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, є надто м`яким, з врахуванням обставин вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень 05.05.2020 року, оскільки в судовому засіданні встановлено, що раптово виниклі неприязні відносини з потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суперечка між обвинуваченим та потерпілими не потребувала вчинення активних умисних дій, що полягали у нанесенні потерпілим умисного легкого тілесного ушкодження та умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Дії обвинуваченого, що полягали у заподіянні потерпілим умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та умисного легкого тілесного ушкодження, не співмірні з обставинами та обстановкою виниклого між ними 05.05.2020 року конфлікту.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Цивільні позови у кримінальній справі не заявлялися.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України та ч.1 ст.125 КК України, та засудити його:

- за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин;

- за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 180 (сто вісімдесят) годин.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити до відбування ОСОБА_3 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1