Справа № 686/352/21
Провадження № 1-кс/686/902/21
21 січня 2021 року м. Хмельницький
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та наполягає на його задоволенні.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання, уточнивши що перешкод для зняття заборони користування транспортним засобом немає, оскільки експертне дослідження технічного стану автомобіля проведено.
Вивчивши й дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької від 12.01.2021 року накладено арешт з позбавленням права користування, розпорядження та відчуження на автомобіль «Mercedes-Benz 311CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є ОСОБА_3 .
За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням позиції слідчого, та того, що арешт на автомобіль накладено з метою збереження речових доказів, обставин, які б свідчили про необхідність подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження у повному обсязі в судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя вважає за можливе скасувати частково арешт автомобіля, а саме: в частині заборони користування майном, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя