Номер провадження: 11-кп/813/1425/20
Номер справи місцевого суду: 507/28/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2020 року м. Одеса
Одеській апеляційний в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Любашівського районного суду Одеської області, від 18 березня 2020 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000396, № 0000003, № 0000004, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 125 КК України, -

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.

Оскарженим вироком ОСОБА_7 засуджений за :

-ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

-ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк покарання обвинуваченому визначено обчислювати з моменту обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто з 04 січня 2019 року.

Відповідно до оскарженого вироку:

- 15.12.2018 року близько 23 години ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, належного ОСОБА_8 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом зламу навісного замка, проник в приміщення літньої кухні вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав належне ОСОБА_8 майно на загальну суму 937 гривень.

- 16.12.2018 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, належного ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей, які були зачиненні на металевий гачок, проник в приміщення сараю, звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 1153 гривень.

- 16.12.2018 року близько 01 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, належного ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом зламу навісного замка проник в приміщення сараю, звідки таємно викрав належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 1800 гривень.

- 16.12.2018 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, належного ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, проник на огороджену територію вказаного домоволодіння, де таємно викрав належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 500 гривень.

- 24.12.2018 року близько 01 години ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, належного ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей, які були зачиненні на металевий гачок, проник в приміщення сараю, звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно на загальну суму 1050 гривень.

- 24.12.2018 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до домоволодіння, належного ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_1 . Після чого, реалізуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, шляхом зламу навісного замка, проник в приміщення погреба, звідки таємно викрав належне ОСОБА_12 майно на загальну суму 945 гривень.

- 01.01.2019 р. приблизно о 14 годині ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у власному будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , де під час розпивання спиртних напоїв спільно з ОСОБА_13 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи протиправний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_13 один удар кулаком по голові, від якого останній втратив свідомість та упав на підлогу кімнати. Після чого ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногою по голові ОСОБА_13 , спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

- 01.01.2019 близько 15 години ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у власному будинку, розташованому в АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртних напоїв спільно зі ОСОБА_14 , за раптово виниклим умислом, направленим на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті надуманого приводу помсти за давні образи наніс численні удари в область обличчя ОСОБА_14 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованими в частині призначення йому покарання. Обвинувачений вважає що суд призначив йому занадто суворе покарання та не врахував те, що у потерпілих немає до нього матеріальних претензій.

Враховуючи наведене, обвинувачений просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити йому менш суворе покарання.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_7 не порушував питання про його участь в судовому розгляді апеляційної скарги, тому в судове засідання не доставлений.

Захисник ОСОБА_15 до апеляційного суду не прибув, про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, причин неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладення судового розгляду до апеляційного суду не звертався.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється фактичні обставини вчинення злочину, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185, ч.1 ст. 125 КК України, а обставин, що тягнуть зміну або скасування оскарженого вироку і не погіршують становище обвинуваченого, апеляційним судом не встановлено, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в частині встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинення злочинів, доведеності його вини та кваліфікації дій обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання апеляційний суд вважає безпідставними зважаючи на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак особи, щодо якої ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

З матеріалів провадження убачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, конкретні обставини скоєного, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не має судимості, що характеризує його як особу, яка схильна до протизаконної поведінки. Обставиною, що обтяжує покарання за ч.3 ст. 185 КК України суд визнав - вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, а за ч. 1 ст. 125 КК України - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачав. За наведених вище обставин та даних про особу обвинуваченого місцевий суд призначив ОСОБА_7 покарання у розмірах, передбачених санкціями статей, за якими його визнано винним, та на підставі ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого, наявність двох обставин, що обтяжують покарання, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає тяжкості злочинів і не становить «особистого надмірного тягаря для обвинуваченого» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Обвинуваченим не наведено таких обставин та відомостей про його особу, які не були враховані при призначенні йому покарання і свідчать про можливість призначення менш суворого покарання.

Крім того, як зазначено у вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що обвинувачений з 10.12.2018 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлад психіки і поведінки на фоні вживання алкоголю.

Відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих обумовлена тим, що викрадене майно було їм повернуто правоохоронними органами під розписку, тому дана обставина не свідчить про добровільне відшкодування завданої шкоди з боку обвинуваченого та не може вплинути на висновки суду щодо виду та розміру призначеного покарання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом, проте, визнання обвинуваченим своєї вини, саме по собі, не свідчить про щире каяття.

Кількість епізодів злочинної діяльності, їх частота та систематичність свідчать про підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, оскільки в іншому випадку не буде досягнута мета покарання.

З урахуванням таких даних про особу обвинуваченого, наявні підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства, а призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.

Апеляційний суд вважає, що призначене судом покарання повністю відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для зміни або скасування вироку, тому апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 65,66, 67 КК України, статтями 370, 372, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.

Вирок Любашівського районного суду Одеської області, від 18 березня 2020 року, у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000396, № 0000003, № 0000004, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 125 КК України, -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4