Справа № 524/2893/20
Провадження № 1-кс/524/1911/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участі: прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чикалівка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадяниа України, освіта середня, неодруженого, офіційно непрацюючого, фактично працює за умовами непостійного найму на СТО в мікрорайоні «Занасип 1», не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07 лютого 2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-07 лютого 2020 Крюківським районним судом м.Кременчука, за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік

в матеріалах досудового розслідування внесеного 14 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001637, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Вказував, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, зокрема, у крадіжці (таємному викраденні) майна.

Слідчий у клопотанні зазначає, що 15 липня 2020 року відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України у даному кримінальному провадженні за погодженням із прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та у відповідності до вимог ст. 135 КПК України ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 12 травня 2020 року, у період часу з 19 год 13 хв. по 19 год. 20 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку туалетної води марки «Версаче», належну ОСОБА_6 , після чого з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілим матеріального збитку на суму 387 грн.

13 травня 2020 року дане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Кременчуцького ВП № 12752 і 14 травня 2020 року відомості за вказаним повідомленням внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001637. Кримінальному правопорушенню надано кваліфікацію за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

Слідчий вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними та наданими до клопотання органом досудового розслідування наступними доказами:

- речовими доказами: куртка темно-синього кольору, без марки, розмір 50 та захисна маска білого кольору.

- показами свідка ОСОБА_6 , з яких вбачається, що 12 травня 2020 року перебуваючи на робочому місці в магазині «Єва», що розташований за адресою м. Кременчук просп.. Свободи буд. 31, близько 19 год 13 хв з камер відеоспостереження було встановлено, як невідомий чоловік шляхом вільного доступу здійснив крадіжку туалетної води Версаче Пур Ом.

- пред`явленням особи ( ОСОБА_4 ) для впізнання по фотознімкам, з яких вбачається, що ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 та вказала на нього як на особу, яка перебувала в магазині та здійснила крадіжку туалетної води.

- показами свідка ОСОБА_7 , з яких вбачається, що 12 травня 2020 року близько 20 год 00 хв зустрівшись з ОСОБА_4 , останній повідомив, що має туалетну воду Версаче Пур Ом об`ємом 30 мл, які належать йому, та попросив їх продати зважаючи на своє скрутне матеріальне становище.

- пред`явленням особи ( ОСОБА_4 ) для впізнання по фотознімкам, з якого вбачається, що ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_4 та вказав на нього як на особу, яка надала йому для продажу туалетну воду Версаче Пур Ом об`ємом 30 мл.

- постановою про приєднання до матеріалів справи речових доказів.

- протоколом огляду місця події та заявою про добровільну видачу працівникам поліції куртки темно синього кольору без марки, розмір 50 та медичної маски білого кольору.

- постановою про приєднання до матеріалів справи речових доказів.

- протоколом перегляду відеозапису

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в межах 40 розмірів прожиткового мінімума для працездатних осіб, тобто у сумі 81080 грн., зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вважав, що наявні ризики в сукупності з обґрунтованою підозрою в силу ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний вчинив нетяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, який не має постійного місця роботи, тобто джерелом його доходів являється вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи, що є, як підстава для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід стосовно підозрюваного у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення та ризиків, які зазначалися у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні не погодився з клопотанням, заперечував у застосуванні запобіжного заходу згідно заявленого слідчим клопотання.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, свідчення свідка, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Частиною 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява №38797 від 03.11.2003р.).
Розглядаючи дане клопотання, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).
Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.
Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».
Слідчий суддя вважає, що посилання слідчого і прокурора на те, що підозрюваний буде впливати на свідків, а також на те, що підозрюваний буде ухилятися від явки до органу досудового слідства та суду, є фактично не доведеними, а також, що ними не були наведені у судовому засіданні жодні належні обґрунтовані та переконливі доводи на підтвердження наявності всіх ризиків передбачених у п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Натомість, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, а звідси, посилання слідчого та прокурора на наявність такого ризику, як вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є прийнятними.
Одночасно, слідчий суддя враховує, що підозрюваний визнає вину у вчиненні злочину, сприяє органу досудового розслідування в розкритті вчиненого злочину, з`являється самостійно та особисто до слідчого за першою вимогою та прибув до суду самостійно для розгляду даного клопотання, тобто, слідчий суддя констатує і ту обставину, що підозрюваний не ухилявся від явки до суду для розгляду даного клопотання.
Посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на наявність у підозрюваного судимостей, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, слідчий суддя приймає до уваги, як такий ризик, що вказує на можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, однак, такі обставини не є однозначно абсолютними і беззаперечними, виключними підставами для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Також, слідчий суддя, враховує, що дійсно підозрюваний не має зареєстрованого місця проживання, оскільки, з пояснень підозрюваного та свідка ОСОБА_8 , яка є матір`ю підозрюваного, постає, що будинок у якому вони проживали, згорів. Одночасно, свідок ОСОБА_8 вказала, що періодично вона та син проживають за різними адресами у їх рідних, зокрема, або у рідної сестри підозрюваного за вказаною в ухвалі адресою або у брата підозрюваного у с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області.
Крім того, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має стабільні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, яка має багатодітну сім`ю (6 дітей), працює постійно без оформлення і був працевлаштований за сприяння співробітника карного розшуку відділу поліції, відсутність негативної характеристики за місцем проживання та місцем роботи, відсутність перебування підозрюваного на обліку у лікувально-медичних закладах психіатричного та наркологічного напрямків.
На підставі наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, що зазначений в клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт.
Керуючись ст.ст. 181, 183, 193-197, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 в матеріалах досудового розслідування внесеного 14 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001637, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 , прокурора та суду обов`язково за першою вимогою.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали визначити до 10 вересня 2020 року.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу досудового розслідування Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: