Житомирський апеляційний суд
Справа №296/769/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , поданого в межах кримінального провадження №0000156 від 19.02.2020, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 29 березня 2021 року 13 год. 04 хв. включно.
Строк дії ухвали визначено до 29 березня 2021 року 13 год. 04 хв.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 народження запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
При цьому, зазначає, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, органом досудового розслідування не було надано ні стороні захисту ні слідчому судді доказів про те, що вилучена під час затримання ОСОБА_8 речовина є психотропною, обіг якої обмежено амфетамін, водночас у поданому клопотанні про застосування запобіжного заходу зазначено, що 28.01.2021 зафіксовано факт виготовлення речовини, схожої на амфетамін. Звертає увагу, що під час судового розгляду клопотання, органом досудового розслідування не було доведено, що вилучена у затриманих осіб речовина є наркотичною та підлягала збуту, як і те, що вилучена у затриманих осіб речовина є наркотичною та перевозилась з метою збуту. Посилаючись на наведене, наголошує, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України є необґрунтованою. Окрім того, під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, органом досудового розслідування не було доведено наявність ризиків того, що підозрюваним не буде дотримано покладених на нього процесуальних обов`язків, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Звертає увагу, що судом не визначено розмір відповідної застави, в порядку ч.3 ст.183 КПК України. Також судом не було повною мірою надано оцінку обставинам, які спростовують наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, а саме: сприяння органу досудового розслідування, стійкість соціальних зв`язків підозрюваного, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей та мати пенсіонерку тощо.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу в частині необхідності додаткового застосування застави, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні..
Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як убачається зі змісту клопотання, у провадженні СВ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000156 від 19.02.2020 за ч.2 ст.307 КК України.
Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.01.2020 в період з 10 год. 20 хв. до 12 год. 55 хв., ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за передньою змовою групою осіб, перебуваючи неподалік від заздалегідь пристосованої нежитлової споруди, розташованої на території земельної ділянки у лісовій посадці, що знаходиться за межами населеного пункту с.Піски Житомирського району Житомирської області, прохід до якого здійснюється безперешкодно, незаконно виготовили психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.
Продовжуючи свої злочинні дії, останні перенесли, незаконно виготовлену психотропну речовину до автомобіля ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_14 , та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_10 .
Цього ж дня, приблизно о 13 год., продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 , керуючи вказаним автомобілем, діючи повторно, за передньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вирушив у напрямку м.Житомира, тобто здійснив перевезення психотропних речовин, обіг яких обмежено - амфетамін, з метою подальшого їх збуту, а ОСОБА_13 залишився на місці виготовлення психотропних речовин з метою приховування та знищення слідів злочинної діяльності.
29.01.2021 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України
Підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріалами проведення негласних слідчих розшукових дій, у тому числі протоколом про результати спостереження за місцем від 28.01.2021, у ході якого зафіксовано факт виготовлення ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 речовини, схожої на амфетамін; протоколом затримання ОСОБА_8 від 28.01.2021, у ході якого вилучено зіп-пакет з речовиною білого кольору, зовні схожою на амфетамін; протоколом обшуку автомобіля ВАЗ-2101, д.н.з. НОМЕР_1 , у ході якого вилучено пляшку з рідиною, яка згідно показань ОСОБА_8 є «заготовкою» для подальшого виготовлення амфетаміну; протоколом огляду місця події, а саме земельної ділянки у лісовій посадці, що знаходиться за межами населеного пункту с.Піски Житомирського району Житомирської області, від 28.01.2021, у ході якого вилучено знаряддя для виготовлення психотропної речовини колби, пляшки, хімічні засоби, мірні стакани, фольга та інше; іншими матеріалами кримінального провадження.
При цьому, як встановлено в суді апеляційної інстанції, слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого належно перевірено та встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, взято до уваги фактичні обставини інкримінованого останньому правопорушення та його суспільну небезпечність, та відповідно встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; ризик знищити, сховати, спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені; можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих, свідків, інших осіб.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Апеляційний суд, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо необґрунтованості підозри апеляційним судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
За викладених у сукупності обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.
При цьому, при перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, що заперечується в апеляційній скарзі захисником, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування, по даній конкретній справі, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_8 та тяжкості можливого покарання, яке загрожує у разі доведеності вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за вироком суду, наявності на даний час беззаперечних процесуальних ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 стосовно того, що судом не враховано дані про особу підозрюваного, який має сім`ю, на утриманні двох малолітніх дітей та мати пенсіонерку, і постійне місце проживання, з урахуванням усіх в сукупності даних про особи обвинувачених та існуючих ризиків, у даному конкретному випадку, не є достатніми для застосування більш м`якого запобіжного заходу та були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Всі викладені адвокатом апеляційні доводи були об`єктом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, апеляційний суд вважає, що апеляційні доводи адвоката ОСОБА_7 в частині не визначення розміру відповідної застави, в порядку ч.3 ст.183 КПК України, слідчим суддею під час вирішення клопотання слідчого, є слушними.
Так, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Проте, як убачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто, у відповідності до ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Таким чином, в даному випадку, слідчий суддя, не визначивши підозрюваному ОСОБА_8 відповідного розміру застави, не врахував всі норми кримінального процесуального законодавства.
Згідно з ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_8 , а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що, на думку суду апеляційної інстанції, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 січня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 березня 2021 року 13 год. 04 хв. включно, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 березня 2021 року 13 год. 04 хв. включно.
Визначити підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 113500 (сто тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою у строк дії ухвали на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42261525, Банк отримувача: ДКСУ у м.Києві, Рахунок отримувача: UA0085932, Код банку отримувача (МФО): 820172).
3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявністю).
Строк дії обов`язків до 29 березня 2021 року.
Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.
У разі внесення застави підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: