Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

21 січня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з Волинським апеляційним судом та Нововолинським міським судом Волинської області, матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 15 серпня 2019 року у кримінальному провадженні №0001647 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 13 грудня 2017 року) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Волинським апеляційним судом),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з Нововолинським міським судом Волинської області),

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати в частині призначеного покарання за ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20 березня 2019 року та покарання призначеного даним вироком, остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяців.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання призначеного вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20 березня 2019 року та покарання призначеного даним вироком, остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком постановлено рахувати з 05 червня 2018 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення у даному провадженні з 27.05.2018 по 28.05.2018 та попереднє ув`язнення за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 12.04.2017 з 10.12.2015 по 18.12.2015 за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VШ від 21.11.2015 із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Судом вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації його дій, оскаржує вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Не погоджуються із призначеним покаранням внаслідок його тяжкості. Посилається на те, що він повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, що, на його думку, свідчить про суттєві позитивні зміни у його поведінці. Також вказує про незадовільний стан його здоров`я.

За вироком суду, ОСОБА_4 , 10 грудня 2017 року близько 05 години, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом злому запірної планки дверей, проник у підвальне приміщення АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно викрав велосипед марки «Maverik» сірого кольору, вартість якого станом на 12.12.2017, згідно висновку експерта № 726 від 20.12.2017, становить 1933 грн. 33 коп., велосипед марки «Nordway» синього кольору, вартість якого станом на 12.12.2017, згідно висновку експерта № 726 від 20.12.2017, становить 2450 грн., велосипед марки «Prof 1» червоного кольору вартість якого станом на 12.12.2017, згідно висновку експерта № 726 від 20.12.2017, становить 1045 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 5428 грн. 33 коп.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали подану апеляційну скаргу, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку про залишення оскаржуваного вироку без змін, виходячи з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні, зазначених у вироку кримінальних правопорушень, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України є вірною та в поданій обвинуваченим апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання про зміну вироку внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні поставлених йому у вину злочинів та їх кваліфікації.

У відповідності до вимог ч.1 ст.408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Кримінальний закон, а саме положення ч.ч.1, 2 ст.65 КК України встановлюють, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із оскаржуваного вироку суду, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховував тяжкість, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів; наявність пом`якшуючої обставини активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі кримінальні правопорушення та злочини у сфері незаконного обігу наркотиків, офіційно не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Суд першої інстанції, на підставі цих відомостей, прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Разом з тим, обвинувачений в поданій апеляційній скарзі вважає таке покарання занадто суворим, оскільки судом першої інстанції, на його думку, не враховано те, що він визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненому.

Однак, колегія суддів не вбачає зі змісту апеляційної скарги переконливих доводів для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про визнання призначеного судом першої інстанції покарання таким, що не відповідає тяжкості, вчиненого ним злочину у рамках даного кримінального провадження, внаслідок суворості та, як результат пом`якшення йому призначеного судом першої інстанції покарання.

Так, доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції повного визнання обвинуваченим своєї вини та щирого каяття, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки обвинувачений виявив бажання давати показання по суті лише після дослідження судом всіх доказів у даному провадженні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, всупереч твердженням обвинуваченого, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілим.

А тому колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, є цілком достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, доводи апелянта, які він покладає в основу зміни вироку, суперечать висновкам суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та повністю їм суперечать, а тому є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_4 щодо зарахування у відповідності до ч.5 ст.72 КК України строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то колегія суддів вважає їх неспроможними зважаючи на слідуюче.

Із оскаржуваного вироку вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_4 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення термін, який становить період з 27.05.2018 по 28.05.2018 та 10.12.2015 по 18.12.2015 із розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Інших періодів, які підлягали б зарахуванню у строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, зазначене у ній, на думку колегії суддів, не є підставами, в порядку ст.409 КПК України, для зміни вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 15 серпня 2019 року у кримінальному провадженні №0001647 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 13 грудня 2017 року) про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3