1Справа № 335/9546/20 1-кс/335/5023/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого під час обшуку майна в рамках кримінального провадження № 0000279 від 17.07.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:
До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого під час обшуку майна в рамках кримінального провадження № 0000279 від 17.07.2020 року, в якій заявник просить визнати відмову слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000279 від 17.07.2020 року у невиконанні вимог КПК України, пов`язаної із поверненням тимчасово вилученого майна незаконною, зобов`язати слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000279 від 17.07.2020 року, повернути ОСОБА_4 майно, відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 року у справі № 335/9546/20 провадження № 1-кс/335/4928/2020.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 року (№ 335/9546/20 провадження № 1-кс/335/4928/2020) клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279 від 17.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт вилученого майна під час обшуку 20.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошових коштів в сумі 73 000 гривень купюрами по 500 гривень; грошових коштів в сумі 37 000 гривень купюрами по 1000 гривен; грошових коштів в сумі 45 100 доларів США купюрами по 100 доларів США; грошових коштів в сумі 100 доларів США купюрами по 50 доларів США; грошових коштів в сумі 40 Євро купюрами по 20 Євро залишено без задоволення.
Разом з цим слідчий у кримінальному провадженні на виконання вищезазначеної ухвали, а також на виконання вимог ст. 169 КПК України вилучене в ході обшуку майно не повернув.

До судового засідання заявником адвокатом ОСОБА_3 надана заява про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує, наполягає на її задоволенні.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, на адресу слідчого судді надав заяву про відкладення судового засідання по розгляду клопотання, у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання, оскільки перебуває у відрядженні.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вимоги ст. 306 КПК України щодо строків розгляду скарг на дії слідчого, а також те, що відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000279 від 17.07.2020 року, окрім слідчого ОСОБА_5 , досудове розслідування кримінального провадження здійснюється слідчими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , про не можливість яких прибути у судове засідання стороною обвинувачення не зазначено, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого та заявника.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за скаргою, приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 від 17.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшла інформація з УКР ГУНП в Запорізькій області про те, що невстановлена група осіб на території м. Запоріжжя та Запорізької області займається незаконним зберіганням з метою збуту наркотичних та психотропних речовин.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що до незаконного обігу психотропних речовин та наркотичних засобів причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відомості про право власності на будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 20 листопада 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду за адресою: Запорізька обл., м. Пологи, вул. Артема, буд. 90 було проведено санкціонований обшук, у ході проведення якого виявлено та вилучено об`єкти для подальшого проведення судових експертиз, огляду предметів та визнання їх доказами, а саме: грошові кошти в сумі 73 000 гривень купюрами по 500 гривень; грошові кошти в сумі 37 000 гривень купюрами по 1000 гривен; грошові кошти в сумі 45 100 доларів США купюрами по 100 доларів США; грошові кошти в сумі 100 доларів США купюрами по 50 доларів США; грошові кошти в сумі 40 Євро купюрами по 20 Євро.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020, клопотання слідчого про арешт вище зазначеного майна, зокрема грошових коштів, залишено без задоволення.
Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
За викладених обставин вбачається, що скаргу подано уповноваженою особою, в передбачений законом спосіб та з урахуванням правил територіальної підсудністю для розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, які розглядаються слідчим суддею місцевого суду за місцем розташування органу досудового розслідування, що регламентовано ч. 1 ст. 306 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Відповідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт цього майна.

Частиною 3 ст. 169 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Таким чином, нормами Кримінально процесуального кодексу України однозначно передбачено, що у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт майна воноповертається особі, у якої воно було вилучено. З огляду на викладене відсутність судового рішення про арешт вилученого майна обмежує право користування ОСОБА_4 на належне йому на законних підставах майно.
За вказаних обставин стороною обвинувачення не доведено та не надано доказів, які б давали підстави для подальшого утримання майна ОСОБА_4 .

Отже, позиція органу досудового розслідування щодо неповернення майна його законному володільцю спростовується, тобто за встановлених обставин вбачається, що вилучене майно має бути повернуто володільцю, а відмова слідчого щодо відмови у поверненні тимчасово вилученого майна є незаконною.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково, зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0001673 від 23.06.2020 року, відповідно до вимог п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 169 КПК України повернути вилучене в ході проведення обшуку майно його власнику ОСОБА_4 .

З урахуванням положень ч. 2 ст. 307 КПК України, інші вимоги скарги щодо визнання відмови слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000279 від 17.07.2020 року у невиконанні вимог КПК України, пов`язаної із поверненням тимчасово вилученого майна незаконною, задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 100, 160-166, 170-174, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого під час обшуку майна в рамках кримінального провадження № 0000279 від 17.07.2020 року задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000279 від 17.07.2020 року,відповідно до вимог п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 169 КПК України повернути ОСОБА_4 майно, відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 року (справа № 335/9546/20 провадження № 1-кс/335/4928/2020).

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1