У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене виконуючим обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання про арешт майна, яке обґрунтовано наступним.
У ході досудового розслідування встановлено канал контрабандного переміщення через митний кордон України та збуту на території України наркотичних засобів та психотропних речовин, до якого причетний у тому числі громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

За наявними даними, контрабандне ввезення партій наркотичних засобів та психотропних речовин через митний кордон України здійснюється не встановленими на даний час слідством особами.

В подальшому партії наркотичних засобів та психотропних речовин ОСОБА_5 систематично збуває на території Берегівського району Закарпатської області.

В рамках даного кримінального провадження, 14.08.2020 задокументовано факт незаконного збуту громадянином ОСОБА_5 кристалічної речовини жовтого кольору на суму 14500 гривень, яка згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України № 6/661 від 09.09.2020 містить у своєму складі 0,8981 г. психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін.

Згідно повідомлення оперативного підрозділу від 28.09.2020 № 58/751нт - Б та показань свідка ОСОБА_6 від 20.08.2020, ОСОБА_5 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та за вказаною адресою зберігає наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори, які є об`єктом кримінальних правопорушень передбачених ст. 305 та ст. 307 КК України, обладнання для виготовлення, переробки та вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів та грошові кошти, отримані за збут наркотичних засобів.

30.10.2020 в ході проведення обшуку житла, в якому проживає ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 02.10.2020 слідчим виявлено та вилучено наступні речі та предмети:

?мобільний телефон марки «MEIZU» у силіконовому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_3 ;

?електронні ваги, сірого кольору.

Згідно постанови слідчого від 30.10.2020, вилучені речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «MEIZU» у силіконовому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_3 та електронні ваги, сірого кольору, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, вилучені речі та предмети, а саме: мобільний телефон марки «MEIZU» у силіконовому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_3 та електронні ваги, сірого кольору, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з ними необхідно провести ряд експертиз та слідчих (розшукових) дій.

У зв`язку із наведеним у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність звернутися до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, з метою унеможливити розпоряджатися та користуватися вказаними речовими доказами, забезпечення в подальшому виконання вироку.

У зв`язку з тим, що закінчення строку, наданого для звернення до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку 30.10.2020 припадало на неробочий день, вказане клопотання було подано до Ужгородського міськрайонного суду у наступний за ним робочий день - 02.11.2020.

Отже, виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у поновленні пропущеного із поважних причин процесуального строку для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в ході проведення 30.10.2020 обшуку у даному кримінальному провадженні, а також накладенні арешту на тимчасово вилучене майно - мобільний телефон марки «MEIZU» у силіконовому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_3 та електронні ваги, сірого кольору, шляхом заборони користування та розпоряджання таким майном, з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить провести розгляд клопотання про арешт майна без його участі, подане ним клопотання підтримує.
Власник майна у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
У зв`язку з неявкою учасників кримінального провадження на розгляд клопотання, на підставі ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Управління Служби Безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000008 від 04.03.2020 за ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
У межах даного кримінального провадження органом досудового розслідування 30.10.2020 проведено обшук житла, де зареєстрований та проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 .
У результаті проведеного обшуку слідчим виявлено та вилучено ряд речей та предметів, які відповідно до постанови від 30.10.2020 визнано речовими доказами та на які слідчий у результаті просить накласти арешт.
Окрім того у клопотанні орган досудового розслідування просить поновити пропущений процесуальний строк для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Статтею 116 КПК України визначено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно з ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Як встановлено судом вказане клопотання здано органом досудового розслідування на пошту 02.11.2020 у той час тимчасове вилучення майна мало місце під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді 30.10.2020. В обґрунтування пропуску строку слідчий зазначає, що закінчення строку, наданого для звернення до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході обшуку 30.10.2020 припадало на неробочий день, вказане клопотання, через поважну причину було подано до Ужгородського міськрайонного суду у наступний за ним робочий день засобами поштового зв`язку - 02.11.2020.
Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне поновити строк для подання клопотання про арешт майна, оскільки такий пропущений з поважних причин.
Щодо вирішення питання накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Враховуючи вищенаведене, зокрема тяжкість кримінальних правопорушень, що розслідуються у даному кримінальному провадженні: ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, ступінь їх суспільної небезпеки та характер вчинених протиправних діянь, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення клопотання та застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Поновити строк для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.
Клопотання старшого слідчого 1-го вiддiлення слідчого вiддiлу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_3 , погоджене виконуючим обов`язки начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 30.10.2020 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
-мобільний телефон марки «MEIZU» у силіконовому чохлі, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з терміналом мобільного зв`язку НОМЕР_3 ;

-електронні ваги, сірого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1