Номер провадження: 11-кп/813/832/20
Номер справи місцевого суду: 498/792/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.11.2019 року в кримінальному провадженні № 0000182, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2018 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новопетрівка Великомихайлівського району Одеської області, працює в ФГ «Константинов», одружений, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 2500 (дві тисячі п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 192 (сто дев`яносто дві) гривні 10 копійок на користь потерпілого ОСОБА_9 .

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що 27.07.2018 року, біля 14:15 годин перебуваючи по вулиці Зеленій (колишня Комсомольська), с. Новопетрівка, Великомихайлівського району, Одеської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході виниклої сварки, підійшов до автомобіля, за кермом якого сидів ОСОБА_9 , та через відкрите вікно водійських дверей автомобілю, навмисно, кулаком правої руки, наніс удар в обличчя останньому. Внаслідок чого ОСОБА_7 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді: синця у зовнішнього кута рота праворуч, садно на внутрішній поверхні слизової оболонки правої щоки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційних скаргах:
захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок скасувати, як незаконний, ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, відмовити в позовних вимогах про стягнення моральної шкоди.

Доводи обґрунтовує тим, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції не відобразив у своєму рішенні частину показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не вирішив питання допустимості доказу, а саме висновку експерта №56/1 від 19.08.2018 року проведеного лікарем судово медичним експертом ОСОБА_13 . Акт судово медичного обстеження не містить конкретних посилань та категоричного ствердження про механізм нанесення тілесних ушкоджень. Суд першої інстанції не навів переконливих мотивів щодо вирішення питання про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого.

До початку судового розгляду у суді апеляційної інстанції, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Потерпілий ОСОБА_9 просить вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.11.2019 року скасувати в частині задоволення цивільного позову, а також м`якості призначеного покарання.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 свою вину не визнав взагалі, не розкаюється у вчиненому, намагається уникнути кримінальної відповідальності, тому вважає, що потрібно призначити обвинуваченому найсуворіше покарання.

При розгляді цивільного позову суд безпідставно відмовив у повному його задоволенні, оскільки після вказаних подій потерпілий був змушений додатково приймати ліки та препарати для покращення здоров`я, яке раптово погіршилося. Через всі ці обставини був змушений звільнитися з роботи в комунальній установі.

Прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини справи, винуватість обвинуваченого, правильність кваліфікації кримінальних правопорушень, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді виправних робіт по місцю роботи строком на 9 місяців з відрахуванням 15 % зарплати у дохід держави.
Вимоги обґрунтовує тим, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Водночас, у судових дебатах прокурор ОСОБА_10 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (т. 1 ар. 175).

Позиції учасників судового провадження.
Потерпілий до апеляційного суду не з`явився, водночас у своїй апеляційній скарзі, просив проводити апеляційний розгляд без його участі.
З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд вважав за необхідне провести апеляційний розгляд за відсутності потерпілого.
До початку судового розгляду апеляційної скарги, захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

При цьому захисник вказав, що відмовляється від заявлених ним попередніх вимог апеляційної скарги та наполягав на задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Позиція захисника також підтримана обвинуваченим ОСОБА_7 .

Заслухавши: суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи зміненої апеляційної скарги та просили апеляційну скаргу не розглядати, прийняти до розгляду та задовольнити клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження закрити; прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання захисника; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг та клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Приймаючи до уваги те, що захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 змінено апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про відмову від попередньо заявлених апеляційних вимог та прийняття до розгляду клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, яке повністю підтримано в судовому засіданні самим обвинуваченим, колегія суддів приходить до висновку, що дослідженню підлягають доводи зміненої апеляційної скарги та клопотання щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (27.07.2018), яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі (на час скоєння кримінального правопорушення це діяння було злочином невеликої тяжкості).

Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку він не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності сплинули.

Допитаний у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України не визнає, однак не заперечує проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

За змістом ст. ст. 284 288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Виходячи з цих положень Закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже, невизнання ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ним своєї вини у вчиненні злочину.

У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 462/7282/14-к, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Також, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. ч. 1 - 3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст. 417, п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню, обвинувачений звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а дане кримінальне провадження закриттю.

У зв`язку зі скасуванням вироку та закриття кримінального провадження на підставі вимог ч.1 ст. 49 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що змінену апеляційну скаргу захисника обвинуваченого необхідно задовольнити, а апеляційні скарги прокурора та потерпілого задовольнити частково.

Щодо апеляційних доводів потерпілого ОСОБА_9 в частині розв`язання цивільного позову, колегія судів вважає за необхідне роз`яснити потерпілому, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі його звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Змінену апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити.

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 04.11.2019 року в кримінальному провадженні № 0000182, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2018 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Кримінальне провадження № 0000182, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.07.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_9 право на звернення з цивільним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4