Номер провадження: 11-кп/813/1606/20
Номер справи місцевого суду: 509/2434/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому клопотання засудженого ОСОБА_8 , подане в межах апеляційної скарги ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.04.2020 року у кримінальному провадженні № 0001202 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лозуватка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.03.2008 року Маловисківським райсудом Кіровоградської області за ст.ст. 187 ч.2, 304 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 09.12.2015 року;
- 09.12.2019 року Київським райсудом м. Одеси ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України до 2 років іспитового строку,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 ККУкраїни та йому призначено покарання у вигляді 3 роки 1 місяця позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 залишено без змін до набрання вироком чинності.
Відповідно до ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 , перебування його в слідчому ізоляторі в період з 08.02.2020по 07.04.2020 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) одному дню позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 відрахований з 08 лютого 2020 року.
Відповідно до ст. 72 ч.4 КК України вирок Київського райсуду м. Одеси від 09.12.2019 року, згідно якого ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконує покладені на нього обов`язки, вирішено виконувати самостійно.
Початок відбування покарання ОСОБА_8 відрахований з дня проголошення вироку.
08.05.2020 року вирок суду 1-ої інстанції набрав законної сили.

Згодом, 21.05.2020 року засуджений ОСОБА_8 через адміністрацію установи виконання покарань подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення процесуального строку із посиланням на те, що своєчасно він вирок суду не отримав, тому пропустив строк на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим не міг подати апеляційну скаргу в передбачені законом строки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримала клопотання засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора, яка заперечувала проти його задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

При цьому п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено що, апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру подається протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з журналу судового засідання від 07.04.2020 року (а.п.113-114), судове провадження було здійснено у встановленому законом порядку із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу, за участю всіх учасників процесу, а саме обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_9 та вирок суду був проголошений в той самий день, коли було проведено судове засідання, підтвердженням чого є наявність диску звукозапису.

Разом з тим, матеріали провадження містять розписку про вручення копії вироку суду обвинуваченому ОСОБА_8 (а.п.119).

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення процесуального строку засуджений ОСОБА_8 посилався на те, що він є юридично необізнаною людиною та несвоєчасно отримав копію вироку суду.

Проте, апеляційний суд вважає зазначені доводи засудженого ОСОБА_8 необґрунтованими, оскільки він на протязі всього розгляду справи в суді 1-ої інстанції був представлений захисником, який мав повноваження від його імені подати апеляційну скаргу.

Окрім того, матеріали провадження містять особисту розписку засудженого ОСОБА_8 про отримання ним копії вироку, а об`єктивним підстав пропуску ним процесуального строку на оскарження вироку, який становив до 07.05.2020 року, ним не вказано.

При цьому, посилання засудженого на оголошення в Україні пандемії у зв`язку із поширенням захворювання на коронавірус, не можуть вважатись в даному випадку суттєвими обставинами, які могли перешкоджати засудженому ОСОБА_8 подати апеляційну скаргу, оскільки він до теперішнього часу утримується під вартою в слідчому ізоляторі, в умовах якого не має обмежень для подачі скарг та звернень.

Апеляційний суд також враховує позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, в якій визнано право особи, яка не брала участі у судовому розгляді кримінального провадження, на оскарження судового рішення, якщо таке рішення стосується інтересів такої особи.

Натомість, відповідно до п. 2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 1.10.2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження … або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Отже, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження вироку Овідіопольського райсуду Одеської області від 07.04.2020 р. відносно ОСОБА_8 , був пропущений не з поважних причин, тому вважає за необхідне залишити без задоволення його клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, а апеляційну скаргу повернути останньому у зв`язку із відмовою в поновленні строку.

Керуючись ст.ст. 24, 117, 395, 396, 399, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , яке міститься в апеляційній скарзі про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Овідіопольського райсуду Одеської області від 07.04.2020 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 07.04.2020 року повернути засудженому ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3