Справа №705/4698/20
1-в/705/605/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області клопотання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)», погоджене зі спостережною комісією Уманської районної державної адміністрації, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Якутськ Республіки Саха, Російська Федерація, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого
з участю
прокурора ОСОБА_4
представника адміністрації СВК №92
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2015 року визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, і йому призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 11.03.2011 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.06.2016 року вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 09.12.2015 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_3 в строк відбуття призначеного покарання перебування ОСОБА_3 під вартою з 17.06.2015 року по 07.06.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання: 17.06.2015 року. Кінець строку відбування покарання: 27.12.2022 року.
Начальник Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» подав до суду клопотання, в якому зазначено, що ОСОБА_3 відбув 3/4 строку покарання. Під час перебування в ДУ «Дніпровська УВП №4» зарекомендував себе негативно, режим утримування порушив 2 рази, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, до суспільно-корисної праці не залучався, заохочень не мав. За час перебування в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39) зарекомендував себе позитивно. 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, за дотримання правил поведінки, трудового розпорядку та вимог безпеки праці двічі заохочувався рішенням комісії установи. З 03.01.2019 року відбуває покарання в державній установі «Старобабанівська виправна колонія (№92)». За період відбування покарання характеризується позитивно. Виконує обов`язки днювального школи медичної частини, до своїх обов`язків ставиться сумлінно та старанно, за що 3 рази заохочувався правами начальника установи. Режим утримання порушив 5 разів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені встановленому законом порядку. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі відносини із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Провину в скоєному злочині визнає.
У судовому засіданні представник адміністрації установи підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Засуджений ОСОБА_3 також просив клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що поведінка засудженого під час відбування покарання не була стабільно позитивною і не дає підстав вважати про наявність позитивних змін.
Представник спостережної комісії повідомлений про день, час та місце судового розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Суд, вислухавши прокурора, представника установи виконання покарань, засудженого, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, дійшов до наступних висновків.
Частини 1-3 статті 81 КК України визначають, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;
3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
ОСОБА_3 засуджений і відбуває покарання за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочинів. На час розгляду клопотання відбув 3/4 частини покарання у виді позбавлення волі, невідбутий строк становить 2 роки 20 днів.
Тобто, засуджений фактично відбув строк покарання, визначений ч.3 ст.81 КК України.
Проте, законодавством визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
При цьому, суд повинен враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що вирок відносно нього набрав законної сили 07 червня 2016 року, тобто з цього часу він почав відбувати покарання.
У період відбування покарання 04.07.2016 року, 27.12.2016 року, 12.10.2019 року, 13.10.2016 року, 27.12.19 року, 03.01.2020 року та 24.01.2020 року на засудженого було накладено стягнення за порушення режиму відбування покарання.
Також суд враховує, що 07.08.2017 року, 01.10.2018 року, 08.07.2019 року, 03.07.2020 року та 05.10.2020 року засуджений заохочувався за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.
Однак, наявність семи порушень, допущених за весь період відбування покарання, та п`яти заохочень, на думку суду, не може свідчити саме про сумлінну поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
При цьому, суд враховує, що останнє стягнення на засудженого було накладено 24.01.2020 року і після цього він лише двічі заохочувався. Інші заохочення мали місце між фактами накладення стягнень.
Крім того, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що згідно Витягу з протоколу №12 засідання комісії установи від 11.06.2020 року, комісією було відмовлено в заміні засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, так як засуджений на став на шлях виправлення.
При цьому, згідно Витягу із протоколу №24 засідання комісії установи від 19.11.2020 року, комісія прийняла рішення про направлення до суду матеріалів про застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення. Тобто, комісія зробила висновок про те, що засуджений довів своє виправлення.
Враховуючи те, що з червня 2020 року, коли були відсутні підстави вважати, що засуджений стає на шлях виправлення, і до листопада 2020 року, коли було зроблено висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, минуло лише п`ять місяців, суд не вбачає підстав вважати, що засуджений, не стаючи на шлях виправлення, міг довести своє виправлення.
Особу засудженого характеризує і той факт, що ним було вчинено тяжкий та особливо тяжкий злочин в той час, коли він був звільнений від відбуття покарання за попереднім вироком суду умовно-достроково. Вказана обставина свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення, хоча вже відбував покарання в місцях позбавлення волі і до нього була застосована пільга у виді умовно-дострокового звільнення. Проте, знову опинившись в місцях позбавлення волі, висновків для себе не зробив і порушував режим відбування покарання.
Тому суд вважає, що в судовому засіданні не доведено наявність обставин, які б однозначно давали підстави зробити висновок про те, що засуджений дійсно заслуговує на умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання.
На підставі ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)», погодженого зі спостережною комісією Уманської районної державної адміністрації, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію ухвали вручити прокурору та направити для відому до ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)», спостережної комісії Уманської районної державної адміністрації та засудженому.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1