Провадження № 1-кс/161/8729/20
У Х В А Л А
про відмову у клопотанні про арешт майна

м. Луцьк 09 грудня 2020 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , представника власників майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:9002, :03:001:9003, які належать на праві власності, відповідно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою збереження речового доказу.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СУ ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені 01.12.2020 до ЄРДР за №0000714, за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.364 КК України.

Постановою слідчого від 02.12.2020 земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами, визнано речовими доказами, оскільки вони були об`єктами кримінально протиправних дій.

Оскільки дане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у вказаному кримінальному провадженні, з метою їх збереження у якості речового доказу, тому звернулися до суду з клопотанням про їх арешт.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку прокурора та слідчого, які, кожен зокрема, підтримали клопотання, думку представника власників майна, який заперечував щодо його арешту, вважаючи дане клопотання безпідставним, необгрунтованим та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства та практиці ЄСПЛ (про що подав письмове заперечення), приходжу до висновку, що в клопотанні про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Встановлено, що постановою слідчого від 2.12.2020 вказані в клопотанні земельні ділянки визнано речовими доказами, оскільки, на думку органу досудового розслідування, вони були об`єктом кримінально протиправних дій. Саме цим суб`єкт, який ініціює таке обмеження, і обґрунтовує свою ініціативу, посилаючись на відповідні норми закону.

Однак матеріали клопотання не містять достатніх даних для висновку, що вказані ділянки були об`єктами протиправних дій.

Так, матеріалів провадження вбачається, що відомості до ЄРДР внесені 01.12.2020 за ч.2 ст.364 КК України щодо службових осіб Підгайцівської ОТГ Волинської області та ПП «Луцькземлересурс» по факту вилучення із законного користування земельної ділянки служби автомобільних доріг у Волинській області.
Документів, які б підтверджували перебування вищевказаних земельних ділянок (тобто ділянок, на які пропонується накласти арешт) у службі автомобільних доріг у Волинській області суду не надано.
Натомість встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є власниками вказаних земельних ділянок, вони не є посадовими особами Підгайцівської ОТГ чи ПП «Луцькземлересурс», ділянки набуті ними на законній підставі (що підтверджується доданими до клопотання документами), а тому є добросовісними набувачами.
Положенням п.2 ч.10 ст.170 КПК України визначено, що не може бути арештоване майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Однак на даний час в наданих суду документах відсутні докази того, що самі по собі земельні ділянки, на які пропонується накласти арешт, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, що такі ділянки були об`єктами протиправних дій, набуті внаслідок вчинення протиправних дій.
Крім того, матеріалами клопотання не підтверджено ризиків зникнення, втрати, знищення, перетворення, відчуження майна (за наявності їх законних власників) на яке пропонується накласти арешт.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своє інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Як встановлено в судовому засіданні законні підстави для арешту вказаних у клопотанні земельних ділянок, за наявності їх законних власників, які не мають жодного процесуального статусу у даному провадженні та набули на них право власності у законних спосіб (оскільки іншого не доведено та не встановлено) - відсутні, тому рішення про їх арешт, з підстав, вказаних у клопотанні слідчого, може тлумачитись недобросовісним, свавільним та таким, що порушує норми чинного національного та міжнародного законодавства.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не наведено правових підстав для арешту земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:9002, :03:001:9003, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна,а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами: :03:001:9002, :03:001:9003, які належать на праві власності, відповідно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1