Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/44/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000797за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Воргашор, міста Воркути, Республіки Комі, росіянина, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16.02.1990 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ст.ст.140 ч.2, 140 ч.3, 141 ч.1, 206 ч.2, 42 КК України на 5 років позбавлення волі;
- 15.04.1997 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст.ст.86-1, 44, 140 ч.2, 193 ч.3, 229-6 ч.1, 42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 29.05.2001 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ст.229-6 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 15.11.2006 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 26.06.2007 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст.ст.307 ч.2, 71 КК України на 8 років позбавлення волі;
- 29.12.2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ст.ст.309 ч.2, 311 ч.1, 317 ч.1, 70, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і призначено покарання у виді арешту строком на 6 місяців. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.12.2016 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок районного суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особи обвинуваченого, внаслідок його м`якості. Ухвалити новий вирок суду, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років обмеження волі. Відповідно до ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.12.2016 за ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317 КК України у виді 3 років позбавлення волі, та за правилами складання покарань, передбаченими п.п. б) п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Свої вимоги обґрунтовує тим, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції належним чином не враховано вимоги ст. 50 КК України, поведінку обвинуваченого та дані про особу обвинуваченого, що призвело до призначення покарання, яке через м`якість є явно несправедливим. Так, ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, переховувався від суду, перебував в розшуку. Крім того, ОСОБА_7 раніше перебував на обліку в наркологічному диспансері, з обліку був знятий, однак після цього знову повернувся до вживання наркотичних засобів. Відповідно до досудової доповіді виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. Пом`якшуючих обставин при цьому жодних не встановлено. Отже, судом без достатніх на те підстав застосовано мінімальне можливе покарання.
До початку розгляду кримінального провадження прокурор відкликав подану апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, мотивуючи тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 , викладені у вироку, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Так, ОСОБА_7 , в суді своєї вини в інкримінованому злочині не визнав. Будь-які інші докази, які б підтверджували обставини придбання ОСОБА_7 рослин макової соломки, в суді не досліджувались через їх відсутність. Крім того, обвинувачення ОСОБА_7 в частині незаконного зберігання та виготовлення наркотичних засобів без мети збуту ґрунтується на недопустимих доказах. Так, фактично обшук за місцем проживання ОСОБА_7 проводився оперативними працівниками поліції, які в протоколі обшуку не ідентифіковані, за участі оператора, який проводив відеозйомку, але в протоколі обшуку не зазначений. Крім того, згоду на проникнення в його квартиру обвинувачений не надавав. Також, ОСОБА_7 стверджував, що предмети, які визнані доказами у справі, в яких містяться наркотичні засоби: 2 шприци 10 і 20 мл, 5 пляшок з рідиною жовто-коричневого кольору, коробочки і стебла маку в його квартирі не зберігались, вказував, що ці речі були йому підкинуті під час незаконного проникнення для обшуку. Крім того, свідок ОСОБА_9 підписав протокол обшуку не читавши його, про обставини обшуку не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, результати обшуку, вилучені під час нього речові докази, показання допитаних в якості свідків понятих мають бути визнані недопустимими доказами як такі, що є похідними від доказів, отриманих внаслідок істотного порушення права людини на недоторканість житла.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він у червні 2018 року, більш точного часу слідством не встановлено, знаходячись поблизу лісосмуги у с. Первозванівка, Кіровоградського району Кіровоградської області, помітив рослини зеленого кольору ззовні схожі на рослини маку, зірвав їх і переніс до свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де висушив, поклав у поліпропіленовий мішок, потім подрібнив і шляхом виварювання виготовив наркотичний засіб.
31.08.2018 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук, яким виявлено та вилучено: два ін`єкційні шприци місткістю 10 мл. і 20 мл., 5 полімерних пляшок із рідинами жовто-коричневого кольору, які відповідно висновку експерта являються особливо небезпечним наркотичним засобом концентратом з макової соломи, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,667 грами; поліпропіленовий мішок із речовиною рослинного походження сіро-коричневого кольору в середині якого знаходяться коробочки на стеблах і частини коробочок, які згідно висновку експерта являються особливо небезпечним наркотичним засобом макова солома, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину 2,04 грами. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав і виготовив без мети збуту.

Провівши судове слідство в обсязі дослідження протоколу обшуку від 31.08.2018, заслухавши доповідь судді, в дебатах прокурора, який заперечив проти доводів апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без зміни, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до положень ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм КПК України. Суд дав оцінку як окремо кожному доказу, так і усім зібраним у кримінальному провадженні доказам у їх сукупності та взаємозв`язку щодо їх допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і апеляційний суд.
Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд послався на наступні докази по справі, в їх сукупності.
Так, свідок ОСОБА_9 суду першої інстанції пояснював, що влітку 2018 року близько 14.00 год., перебуваючи за місцем проживання у с. Кізельгур (с. Первозванівка), працівник поліції запропонував йому бути присутнім у якості понятого при проведенні обшуку. У подальшому, він і ще один понятий, двоє чи троє поліцейських, точно не пам`ятає, зайшли до приміщення квартири, де проживав ОСОБА_7 . Працівники поліції повідомили ОСОБА_7 , що буде проведено обшук, запропонували видати заборонені речі. Потім слідча писала протокол обшуку, чоловік поліцейський знімав слідчу дію на відео. Він усю слідчу дію перебував у приміщенні кімнати, де було виявлено у ганчірках речовину рослинного походження схожу на макову соломку, а також у кімнаті виявили запаковану упаковку з невживаними одноразовими шприцами. Згодом працівник поліції, який оглядав приміщення кухні, приніс у приміщення кімнати шприц із речовиною бурого кольору, однак ОСОБА_7 заперечив належність вказаного шприца йому. Крім того, в квартирі виявили дві полімерні пляшки з рідиною. Усі виявлені предмети працівники поліції склали на покривало, запакували, склали протокол, який слідча прочитала та дала йому на підпис. Підписи у протоколі належать йому.
Свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції пояснював, що з ОСОБА_7 проживали в одному під`їзді в будинку АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 проживав в однокімнатній квартирі на першому поверсі, а він на третьому. Приблизно півтора роки тому, влітку, він перебував на подвір`ї біля свого будинку, на той час у нього були переломи обох нижніх кінцівок, а тому він пересувався на милицях. До нього підійшли працівники поліції та запропонували бути присутнім у якості понятого при проведенні обшуку в квартирі ОСОБА_7 . При проведені обшуку були присутні, ще один понятий чоловік, що проживав по сусідству, двоє поліцейських чоловіків та одна жінка слідчий. По закінченню обшуку він підписав протокол. Коли залишив приміщення квартири ОСОБА_7 працівники поліції залишилися.
Крім показань свідків, вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведено письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом у ході судового розгляду, а саме:
- протоколом обшуку від 31.08.2018 року, яким виявлено та вилучено: два ін`єкційні шприци з речовиною бурого кольору, виварені рослини, посуд із нашаруваннями речовини бурого кольору, рослини ззовні схожі на рослини маку, 5 пляшок із речовиною бурого кольору (т.1, а.п.206-211);
- висновком експерта №777 від 20.09.2018 року, згідно якого: рідини коричневого кольору в двох ін`єкційних шприцах місткістю 10 мл. і 20 мл. та рідини жовто-коричневого кольору, що містяться у 5 полімерних пляшках із двошаровими рідинами (нижній шар) є особливо небезпечним наркотичним засобом концентратом з макової соломи, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,667 грами; речовина рослинного походження сіро-коричневого кольору (у вигляді коробочок на стеблах і частин коробочок) є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину 2,04 грами (т.1, а.п.215-222);
- постановами про визнання речовими доказами та здачу на зберігання (т.1, а.п.223-225).
Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_7 доведена, а його дії кваліфіковано згідно пред`явленого обвинувачення за ст.309 ч.1 КК України, в редакції від 01.07.2020, як незаконне придбання, зберігання та виготовлення наркотичних засобів без мети збуту.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і в частині, того, що слід оцінити не обґрунтованими твердження захисника про визнання доказів у даному провадженні недопустимими, а саме: протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки, як правильно зазначено у вироку, що підставою для проведення обшуку є ухвала слідчого судді від 02.08.2018. Крім цього, в протоколі обшуку відсутні будь-які заяви та зауваження будь-кого з учасників вказаної слідчої дії, в тому числі і ОСОБА_7 щодо проведення такої.

Доводи захисника про недопустимість протоколу обшуку, зважаючи на те, що обшук проводився за участю осіб, які не мали правових підстав перебувати у квартирі під час проведення такого обшуку є необґрунтованими, оскільки згідно ч. 1 ст. 236 КПК України для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий для участі в обшуку має право запросити спеціалістів.

Із відеозапису до обшуку, від 31.08.2018 року, вбачається, що обшук у ОСОБА_7 розпочинається із роз`яснення перед квартирою обвинуваченого слідчою загальної інформації обвинуваченому, зокрема, даних про учасників, змісту процесуальних прав і обов`язків, правову підставу для обшуку.
Відсутність у вступній частині протоколу обшуку відомостей про всіх осіб, які були присутні під час проведення слідчої дії, за наявності підписів цих осіб у протоколі, свідчать лише про недотримання слідчим форми складання відповідного документа, а не недотримання процедури проведення обшуку, а тому не тягнуть за собою визнання даних у ньому недопустимими доказами.
Що стосується посилання захисника на постанову Верховного Суду у справі №466/896/17 від 29.01.2019 щодо неналежності протоколу обшуку від 31.08.2018 року, то колегія суддів встановила наступне.

Так, у вказаній вище постанові Верховного Суду, зазначено, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що ухвалою слідчого судді дозвіл на проведення обшуку у квартирі було надано слідчому з конкретним прізвищем. Тобто, саме він згідно умов дозволу був уповноважений на проведення вказаної слідчої дії. Незважаючи на це, обшук у житлі фактично був проведений оперативним підрозділом управління кіберполіції без участі вказаного слідчого. При цьому, надаючи оцінку вказаним обставинам, апеляційний суд послався на наявність у матеріалах кримінального провадження доручення на проведення обшуку, виданого слідчим на підставі п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України відповідному оперативному підрозділу, у зв`язку з чим вказав про законність проведеної слідчої дії. Разом із тим, такий висновок не узгоджується з приписом ч. 1 ст. 236 КПК України, яка не передбачає можливості виконання ухвали про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого чи прокурора. Крім того, згідно умов ухвали слідчого судді дозвіл на проведення обшуку надано саме слідчому з конкретним прізвищем, а не оперативним підрозділам. Тому, на думку суду касаційної інстанції, положення п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України про наявність у слідчого права доручати проведення слідчих дій оперативним підрозділам в даному випадку не підлягають застосуванню, оскільки прямо суперечать вимогам закону щодо порядку проведення обшуку.
Тому згідно ст. ст. 234-236 КПК проведення обшуку в рамках кримінального провадження здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи виконується слідчим або прокурором. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів.
Так, у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.08.2018 року слідчому СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, що розташоване АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів у ОСОБА_7 .
Згідно протоколу обшуку від 31.08.2018 року, обшук у даному кримінальному провадження проводився саме слідчою ОСОБА_11 .
Перед проведенням обшуку ОСОБА_7 вручено копію ухвали слідчого судді про проведення обшуку та роз`яснено його права й обов`язки.
Обшук проведений у присутності ОСОБА_7 , який підтвердив, що він є фактичним власником домоволодіння, та двох понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . З протоколом обшуку домоволодіння ОСОБА_7 ознайомлений, при цьому від дачі пояснень відмовився. Під час проведення обшуку здійснювався відеозапис технічними засобами фіксації, результати якого долучені до протоколу ( т.1, а.к.п. 206-211).
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для визнання неналежним доказом протоколу обшуку від 31.08.2018 року, проведеного старшим слідчим СВ Кіровоградського РВП Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , оскільки у протоколі зафіксовано, що обшук здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку саме слідчій ОСОБА_11 та яка була вручена ОСОБА_7 перед початком обшуку. Зауважень від учасників та понятих щодо проведення обшуку не надходило, правильність проведення обшуку всі учасники процесуальної дії підтвердили своїми підписами. До протоколу долучено флеш картку з відеофіксацією процесуальної дії.
Оскільки, Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року по справі № 466/896/17 зробив висновок про те, що за змістом ч. 1 ст. 236 КПК України виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене в порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України відповідним оперативним підрозділам, а з метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку мають право запросити спеціалістів, що і зробила слідча ОСОБА_11 , запросивши до участі у слідчій дії працівників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які зазначені в протоколі обшуку та є їх підписи.
Тому, апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника в частині визнання зазначеного протоколу обшуку недопустимим доказом, з підстав, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не мали право брати участь у вказаній слідчій дії, повторно дослідивши вказаний протокол обшуку, приходить до висновку, що зафіксовані у протоколі обшуку та додатку до нього відеозапису обшуку відомості є належними і допустимими доказами у кримінальному провадженні.
Обґрунтовано суд прийняв до уваги і висновок експертизи №777 від 20.09.2018 року, відповідно до якого вилучені 31.08.2018 року рідини коричневого кольору в двох ін`єкційних шприцах місткістю 10 мл. і 20 мл. та рідини жовто-коричневого кольору, що містяться у 5 полімерних пляшках із двошаровими рідинами є особливо небезпечним наркотичним засобом концентратом з макової соломи, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на суху речовину 0,667 грами та речовина рослинного походження сіро-коричневого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом маковою соломою, обіг якого заборонено, масою в перерахунку на висушену речовину 2,04 грами.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним рішення суду першої інстанції про визнання вказаних вище доказів належними, допустимими, достовірними, а твердження сторони захисту про їх недопустимість є безпідставними, такими, що не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та кримінальному процесуальному законі, метою яких є уникнення кримінальної відповідальності обвинуваченим.
Тому, посилання захисника в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, вина ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України доведена належними та допустимими доказами, яким як судом першої інстанції, так і апеляційним судом було надано належну правову оцінку.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України, згідно зі змінами в редакції від 01.07.2020, є кримінальним проступком, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, має ряд тяжких захворювань, обставини, що пом`якшують покарання чи обтяжують покарання не встановлено.
Крім того, згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_7 без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, а тому суд першої інстанції призначив покарання мінімально допустиме законом, яке є необхідним для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

З огляду на викладене, враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, колегія суддів вважає, що визначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання у вказаному виді та розмірі є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним вчиненому.
Виходячи з наведеного, колегія суддів уважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання є законним і обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4