УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002265 від 03.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.09.2020 до ЧЧ Київського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява громадянки ОСОБА_5 за фактом заволодіння майном заявниці, шляхом зловживання довірою, тобто шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах,здійсненого шляхом реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :25:011:0091 та будинку заадресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_6 .
В ході досудового розслідування встановлено, що в 2016 році ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та її чоловіком, громадянином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі договору купівлі-продажу було придбано земельну ділянку загальною площею 0,0460 га, яка фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично розміщено за земельній ділянці з кадастровим номером: :25:011;0078.
28.07.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено договір про поділ земельної ділянки в натурі між учасниками спільної часткової власності, відповідно до предмету якого, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 було розділено на 2 земельні ділянки, кожній з яких було присвоєно свій кадастровий номер: :25:011:0090; :25:011:0091.
В подальшому, громадянином Бишлягою ОСОБА_8 було придбано частину земельної ділянки з кадастровим номером: :25:011:0091 у громадянина ОСОБА_7 , загальною площею 0,0210 га.
На іншій частині земельної ділянки з кадастровим номером: :25:011:0090, яка фактично розташована за адресою: АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_7 та ОСОБА_5 здійснювалось будівництво двоповерхового будинку, будівництво якого нещодавно було завершено.
Так, приблизно рік тому ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було вирішено продати свій будинок, який розташовано за вищевказаною адресою, а також вже розпочато переговори щодо продажу земельної ділянки та будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0250 га з кадастровим номером :25:011:0091, з громадянином Німеччини, на ім`я ОСОБА_9 за 300 000,00 доларів США. Всі домовленості здійснювались із залученням ріелтора на ім`я ОСОБА_10 , з яким було укладено договір про надання послуг. Відповідно до умов вказаного договору, саме ОСОБА_11 знайшов чоловіка на ім`я ОСОБА_9 , який хотів придбати вказаний будинок, який розташований на земельній ділянці :25:011:0091 за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів заявників, цей чоловік дійсно є громадянином Німеччини, одружений з громадянкою ОСОБА_12 та має на утриманні неповнолітню дитину.
Так, шляхом великої кількості домовленостей та у зв`язку з невведенням в експлуатацію будинку, розташованого за вищевказаною адресою, переговори з громадянином ОСОБА_13 йшли майже 1 рік, а в серпні 2020 року ОСОБА_6 повідомив, що готовий придбати будинок за адресою: АДРЕСА_1 за 300 000,00 доларів США.
18.08.2020 громадянин Едуард Шапіро приблизно о 19 год. вечора приїхав до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 додому та у присутності ОСОБА_14 та ОСОБА_7 домовлявся про купівлю будинку за адресою: АДРЕСА_1 за грошові кошти загальним розміром 300 000,00 доларів США, при цьому привіз грошові кошти у загальному розмірі 5 000,00 доларів США, які було передано ОСОБА_5 у якості завдатку. При цьому, всі інші грошові кошти ОСОБА_9 зобов`язався передати одразу в день фактичного оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки у нотаріуса.
25.08.2020 у приміщенні приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 33 ОСОБА_15 між громадянкою ОСОБА_5 та громадянином ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2020, зареєстрованого в реєстрі вчиненні нотаріальних дій за №7717, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_15 , відповідно до умов якого, ОСОБА_5 передано у власність ОСОБА_16 земельну ділянку під АДРЕСА_2 , загальною площею 0,0250 га з кадастровим номером :25:011:0091. Крім того, відповідно до умов вказаного договору, земельну ділянку було передано у власність громадянина ОСОБА_17 за 150 096,00 грн., у зв`язку з проханням ОСОБА_18 зазначити у відповідному договорі мінімальну вартість об`єкта нерухомого майна. Фактично ніякі грошові кошти передано не було, проте відповідно до усних домовленостей, громадянин Шапіро зобов`язався передати 300 000,00 доларів США за земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0250 га з кадастровим номером :25:011:0091, на якій фактично знаходиться двоповерховий обладнаний будинок, приблизно 160 кв.м., який просто не встигли ввести в експлуатацію, шляхом переведення на розрахунковий рахунок будь-якого банку, який розташований на території Європеського союзу.
Викладені факти підтверджуються допитом свідка ОСОБА_7 , допитом потерпілої ОСОБА_5 , а також допитом свідка ОСОБА_14 .
В подальшому, одразу після вчинення нотаріальних дій, громадянин ОСОБА_6 повідомив, що залишок грошових коштів у розмірі 295 000,00 доларів США, він переведе на розрахунковий рахунок, проте його умовою було переведення саме на банк, який територіально розташований та території Європейського союзу. Саме тому подружжя звернулось до ОСОБА_14 , із проханням допомогти знайти рахунок на території Європейського союзу та допомогти перевести грошові кошти на рахунок Українського банку. ОСОБА_14 надав реквізити банку, в якому відкритий рахунок його сестри на території Угорщини. Так, станом на сьогоднішній день, жодні грошові кошти на вказаний рахунок не надходили, проте ОСОБА_18 стверджує, що гроші він відправляв. Крім того, заявниками було отримано офіційну відповідь від співробітників банку POSTBANK, що транзакцій від ОСОБА_17 не проходило через розрахунковий рахунок банку POSTBANK, грошові кошти на рахунки не надходили.
Таким чином, ОСОБА_9 , шляхом зловживання довірою, заволодів об`єктом нерухомого майна, що фактично складається не лише із земельної ділянки з кадастровим номером :25:011:0091, відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.08.2020, зареєстрованого в реєстрі вчиненні нотаріальних дій за №7717, а й з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 160 кв.м., який він зареєстрував за собою.
З урахуванням встановлених обставин, в діях ОСОБА_19 , вбачаються ознаки заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненого в особливо великих розмірах (шахрайства), тобто ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Враховуючи достатність доказів, що вказують на вчинення рядом невстановлених осіб вказаного кримінального правопорушення, з метою забезпечення арешту майна під час досудового розслідування виникла необхідність в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження арешту земельної ділянки з кадастровим номером :25:011:0091 загальною площею 0,025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та всіх об`єктів будівництва, розташованих на вказаній земельній ділянці.
2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
4.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

4.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленим те, що відносно об`єкта нерухомого майна, а саме земельної ділянки з кадастровим номером :25:011:0091 загальною площею 0,025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та всіх об`єктів будівництва, розташованих на вказаній земельній ділянці, існує сукупність достатніх підстав вважати, що він є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки досудове розслідування здійснюється за фактом заволодіння зазначеного об`єкту нерухомого майно, шляхом зловживання довірою, а також може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій з вказаним майном.

4.3. Завдання та необхідність арешту частини майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій.
При цьому, слідчий суддя вважає, що існує ризик переоформлення та відчуження об`єкту нерухомого майна, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначене у клопотанні майно.
4.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002265 від 03.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт, що передбачає заборону відчуження, на земельну ділянку з кадастровим номером :25:011:0091, загальною площею 0,025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та всіх об`єктів будівництва, розташованих на вказаній земельній ділянці.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1