КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2020 задоволено клопотання старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, а саме: два предмети зовні схожі на магазини для патронів; предмети зовні схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості двадцяти штук; предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759; металевий пристрій зовні схожий на глушник; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ; два предмети зовні схожі на патрони, шляхом заборони користування ними.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді.
У апеляційній скарзі захисник зазначав, що слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого без участі та повідомлення власника тимчасово вилученого майна, який у кримінальному провадженні № 0001126 від 09.06.2020 має статус третьої особи.
Також апелянт вказував на те, що 10.07.2020 ним було подано заяву про ознайомлення з матеріалами судового провадження, однак слідчим суддею відмовлено в задоволенні заяви захисника, та не надано матеріали на ознайомлення. 23.07.2020 захисник повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про ознайомлення, доступ до матеріалів судового провадження останньому надано лише 27.07.2020.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що вилучене майно набуте в законний спосіб, зокрема, предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759, є офіційно придбаною зброєю, на яку ОСОБА_6 має дозвіл на право зберігання, носіння нарізної зброї № НОМЕР_1 , виданий органами Національної поліції України.
Також слідчий суддя не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 1 ст. 171 КПК України, оскільки в матеріалах доданих до нього відсутні відомості про повноваження прокурора ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий суддя не врахував те, що у даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759, перебуває у володінні ОСОБА_6 на підставі дозволу №9314, а інші вилучені речі та документи не потребують отримання спеціального дозволу на їх носіння та зберігання.
На думку захисника, спірне майно не відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.
У судове засідання прокурор, ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 не з`явилися, про день та час розгляду апеляційної скарги належним чином повідомлені. 01.09.2020 від захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна розглянуто у відсутності ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , дані про вручення ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.
Як зазначено у апеляційній скарзі, зі змістом оскаржуваної ухвали захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 ознайомився 27.07.2020 під час ознайомлення із матеріалами судового провадження, тоді як подав апеляційну скаргу 31.07.2020, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не убачає підстав для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001126 від 09.06.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 09.06.2019 до ЧЧ Васильківського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_9 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться зброя (9752).
В ході проведення досудового розслідування допитано ОСОБА_9 , яка повідомила працівникам поліції, що її син ОСОБА_6 прийшов 09.06.2020 приблизно о 00 год. 00 хв. до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, після чого в останнього стався конфлікт в телефонному режимі з його дівчиною. Після конфлікту ОСОБА_10 взяв свою зброю та почав виходити з приміщення квартири. Заявниця зброю відібрала, після чого ОСОБА_10 погрожуючи спалити будинок, який розташований в с. Піски, вийшов з приміщення квартири, після чого заявниця зателефонувала в поліцію. На запитання чи зберігав ОСОБА_6 в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зброю, свідок повідомила, що за вищевказаною адресою, її син ОСОБА_10 зберігає вогнепальну зброю та патрони.
Згідно протоколу обшуку приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , від 09.06.2020, складеного старшим слідчим СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , виявлено та вилучено: два предмети зовні схожі на магазини для патронів, які поміщено до спец. пакету INZ2027419; предмети зовні схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості двадцяти штук, які поміщено до спец. пакету INZ2027414; предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759, металевий пристрій зовні схожий на глушник, які поміщено до чохла кольору «хакі», який закрито та опечатано; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 , який поміщено до спец. пакету № 3586263; два предмети зовні схожі на патрони, які поміщено до спец. пакету № 3586276.

Постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 від 09.06.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001126 від 09.06.2020 майно, а саме: два предмети зовні схожі на магазини для патронів, які поміщено до спец. пакету INZ2027419; предмети зовні схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості двадцяти штук, які поміщено до спец. пакету INZ2027414; предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759, металевий пристрій зовні схожий на глушник, які поміщено до чохла кольору «хакі», який закрито та опечатано; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 , який поміщено до спец. пакету № 3586263; два предмети зовні схожі на патрони, які поміщено до спец. пакету № 3586276.
09.06.2020 старший слідчий СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області з клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 09.06.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: два предмети зовні схожі на магазини для патронів, які поміщено до спец. пакету INZ2027419; предмети зовні схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості двадцяти штук, які поміщено до спец. пакету INZ2027414; предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759, металевий пристрій зовні схожий на глушник, які поміщено до чохла кольору «хакі», який закрито та опечатано; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 , який поміщено до спец. пакету № 3586263; два предмети зовні схожі на патрони, які поміщено до спец. пакету № 3586276.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2020 задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на майно, а саме: два предмети зовні схожі на магазини для патронів; предмети зовні схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості двадцяти штук; предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759; металевий пристрій зовні схожий на глушник; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ; два предмети зовні схожі на патрони, шляхом заборони користування ними.

Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме: два предмети зовні схожі на магазини для патронів; предмети зовні схожі на патрони до вогнепальної зброї в кількості двадцяти штук; предмет зовні схожий на автомат Калашникова, який має напис під прицільною планкою МКМ 072 СБ, 7,62х39, вироблено в Україні та написом на коробці 1962 ГВ 3464 КІ М09759; металевий пристрій зовні схожий на глушник; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 ; два предмети зовні схожі на патрони, з тих підстав, що дане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами в межах кримінального провадження № 0001126 від 09.06.2020 та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане в оскаржуваній ухвалі майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, використане, перетворене, пересунуте, передане чи зникнути.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи проте, що слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого без участі та повідомлення власника тимчасово вилученого майна, є надуманими, оскільки судом першої інстанції за наявності підстав, викладених у ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без повідомлення власника майна.
Посилання апелянта на те, що вилучене майно набуте в законний спосіб, не свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на це майно. Встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може бути об`єктами кримінально протиправних дій, а отже воно відповідає ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.
Доводи захисника про те, що спірне майно не відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, спростовуються матеріалами судового провадження, а саме постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 від 09.06.2020, відповідно до якої, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовими доказами.

Твердження апелянта про те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч. 1 ст. 171 КПК України, оскільки в доданих до нього матеріалах відсутні відомості про повноваження прокурора ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Крім того, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який міститься в матеріалах провадження, прокурор ОСОБА_8 включений до переліку прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001126.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів вважає передчасними, оскільки обставини, на які посилається апелянт, не є предметом розгляду при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проте підлягають перевірці під час досудового розслідування.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3