Справа №443/901/20
Провадження №1-кп/443/2/21
УХВАЛА
судового засідання

11 січня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про накладення арешту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 309 КК України,

встановив:

Представник потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 подав до суду клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання покликається на те, що потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, обвинуваченою у якому є ОСОБА_5 , заявлений цивільний позов на загальну суму 64 096,00 грн. Інше майно, крім зазначеної квартири, у ОСОБА_5 відсутнє, вона ніде не працює, а отже іншої можливості відшкодувати завданих збитків у неї немає. Відтак, усвідомлюючи, що їй загрожує покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 може мати намір реалізувати вказане майно.

Прокурор у судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, не заперечує проти його задоволення.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не прибули, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином.

Зважаючи на викладені обставини суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності сторін без здійснення фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, що відповідає вимогам частини 4 статті 107 КПК України та узгоджується з положеннями 172 КПК України.

Суд, вивчивши клопотання та додані до нього документи, а також матеріли кримінального провадження, доходить такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України).

Згідно з приписами пункту 4 частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

Судом встановлено, що 09.12.2020 потерпілою ОСОБА_6 подано до ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у сумі 4 162,15 грн, моральної шкоди у сумі 50 000,00 грн та витрат на правову допомогу у сумі 10 000,00 грн (а.с.155-159). Відповідно до інформації, сформованої 29.12.2020 за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.175-176).

З системного аналізу зазначених норм КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно, щодо якого особа наділена правом на відчуження, розпорядження та/або користування.

Суд враховує, що представником потерпілої, яка є цивільним позивачем, належним чином обґрунтована правова підстава для арешту майна, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявну обґрунтовану підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_3 завдано майнової шкоди, з метою відшкодування якої нею подано у кримінальному провадженні відповідний цивільний позов.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, зважаючи на поданий потерпілою ОСОБА_3 цивільний позов та ціну цього позову, а також з огляду на те, що арешт зазначеного в клопотанні майна є необхідним для досягнення його завдання та мети застосування, тому суд доходить переконання, що клопотання слід задовольнити.

Керуючись статями 170, 172, 173, 372 Кримінального процесуального кодексу України,

постановив:

Клопотання представника потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про накладення решту у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 309 КК України, задовольнити повністю.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів із дня її оголошення через Жидачівський районний суд Львівської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя ОСОБА_1