Справа № 138/2103/20
Провадження №11-кп/801/1141/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року,
якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, з середньою освітою, одруженого, до засудження непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, про даній справі засудженого 01.11.2017 Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.03.2018 вирок змінено в частині покарання, зменшено до 3 років 2 місяців позбавлення волі,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

04.08.2020 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивоване тим, що він відбув більше 2/3 строку покарання, немає жодного стягнення та під час відбування покарання отримав ІІІ групу інвалідності.
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.08.2020 року скасувати та застосувати відносно нього вимоги ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала суду винесена без урахування обставин зазначених в його клопотанні, а саме те, що за період відбування покарання 2/3 він жодного разу не притягувався до стягнень або рапортів, а також те, що він має інвалідність ІІІ-ї групи.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.
Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, просив її задовольнити посилаючись на її обґрунтованість.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Клопотань від учасників провадження щодо відкладення судового розгляду на адресу суду не надходило.
Мотиви суду

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого та захисника, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного йому покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 01.11.2017 року, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, з 17.04.2018, зокрема в ДУ «Могилів-Подільська виправна колонія № 114» з 25.04.2018 і станом на 25.08.2020 відбув більше 2/3 строку покарання: 2 роки 4 місяці 8 днів, до повного відбуття покарання залишилося 9 місяців 23 дні, а тому формально підпадає під дію ст.81 КК України. Проте у суду відсутні об`єктивні дані, що засуджений довів своє виправлення, а зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість його життя поза межами установи виконання покарання без загрози для суспільних інтересів, і вказують виключно на ситуативний характер його поведінки. Судом було враховано поведінку та ставлення до праці засудженого за увесь період відбування покарання.
Також суд першої інстанції виходив з того, що згідно характеристики з місця відбування покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, в установі не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та відповідної спеціальності, до програм диференційованого виховного впливу відноситься формально (в судовому засіданні навіть не зміг їх назвати). Упродовж відбування покарання щодо нього не застосовувалось ні стягнень, ні заохочень. Враховано також і те, що 27.05.2020 комісією виправної колонії було відмовлено ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, у зв`язку з тим, що він не довів свого виправлення.
Так, відповідно до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Крім того у п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Разом з тим, апеляційний суд враховує також і те, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення злочинів за які його суд на підставі ст.75 КК України уже звільняв від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив умисний тяжкий злочин, за який його було засуджено Калинівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі, а в подальшому ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23.03.2018 вирок було змінено в частині покарання, та визначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Тому, враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 немає.
Встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах судового провадження характеристики та довідки про наявність дисціплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.04.2018 року. Під час утримання у Вінницькому УВП (№1) характеризувався посередньо. Заходи стягнення та заохочення не застосовувалися.
З 25.04.2018 відбуває покарання у ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)». В установі не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та немає відповідної спеціальності. За час відбування покарання характеризується посередньо. Заходи заохочення та стягнення не застосовувалися, проте не завжди дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, поводить себе зухвало, самооцінка завищена належних висновків для себе не робить, на заходи виховного впливу реагує негативно. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд. Зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням. Участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу приймає лише формально, соціально-корисні зв`язки на волі втрачені.
Під застосування передбачених законодавством заохочувальних норм, зокрема під дію ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 частини строку покарання 07.05.2019 році. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)», протокол №9 від 15.05.2019 року. Відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку із тим, що засуджений не стає на шлях виправлення.
Під застосування ст.82 КК України (2001 р.) підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 17.11.2019. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)», протокол №22 від 29.11.2019 року, відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким в зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення.
Під застосування ст.81 КК України (2001 р.) підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 27.05.2020 року. Рішенням комісії ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)», протокол №10 від 29.05.2020 року, відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання у зв`язку із тим, що засуджений не довів свого виправлення. На профілактичних обліках в установі не перебуває.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.09.2019 серія 12 ААБ №366804, приєднаної засудженим до апеляційної скарги, ОСОБА_7 вперше призначено третю групу інвалідності безтерміново. Умови та характер праці протипоказані з можливістю поранення очей.
Колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_9 у ДУ «Могилів-Подільська ВК (№114)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів, поведінка засудженого ОСОБА_9 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки відсутність у засудженого як заохочень, так і дисциплінарних стягнень, є у даному випадку недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання установи повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до вимог ч.5 ст.154 КВК України начальником органу або установи виконання покарань може бути подано до суду подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Могилів-подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4