Провадження № 1-кп/161/1222/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 вересня 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001994 від 01 червня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою,не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
26.04.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ст. 69, ст. 353, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років із конфіскацією майна, звільнений 16.06.2014 ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 06.06.2014 на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,
- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 , 31 травня 2020 року, близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, а саме у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо і умисно порушуючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, з метою пошкодження чужого майна, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувалися особливою зухвалістю, безпричинно, умисно наніс почергово по одному удару кулаками рук по склу задніх дверей багажних відділень чотирьох розміщених у вказаному дворі транспортних засобів, чим спричинив пошкодження вказаних транспортних засобів у вигляді розбиття скла задніх дверей багажних відділень автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf3», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1997 р.в., вартість якого згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 80 від 14.08.2020 складає 3893, 48 грн., який належить потерпілому ОСОБА_7 , автомобіля марки «Opel» моделі «Vivaro», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 р.в., вартість якого згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 80 від 14.08.2020 складає 2288, 37 грн., який належить потерпілому ОСОБА_5 , автомобіля марки «Skoda» моделі «Fabia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2008 р.в., вартість якого згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 80 від 14.08.2020 складає 3253, 67 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 , та автомобіля марки «Honda» моделі «Jazz», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , 2011 р.в. вартість якого згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 80 від 14.08.2020 складає 4585, 54 грн., який належить потерпілому ОСОБА_8 , чим завдав потерпілим майнової шкоди на вказані суми.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.
Доказами, на підтвердження встановлених судом обставин, є наступні.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України визнав повністю та показав, що дійсно, він за вказаних обставин, місця та часу вчинив дане кримінальне правопорушення. Факт алкогольного сп`яніння не заперечував. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю підтвердив фактичні обставини справи. Претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердив фактичні обставини справи. Претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого не має, просить суворо його не карати.
Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра та за допомогою до них не звертався, вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце реєстрації та проживання, потерпілі, кожен зокрема, претензій ні матеріального ні морального характеру не мають, просять обвинуваченого суворо не карати, однак обвинувачений не працює, суспільно корисною працею не займається, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової авто - товарознавчої експертизи в сумі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн. 20 коп.
Речовий доказ: оптичний диск залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: