Справа № 139/933/20
Провадження № 1-кп/139/87/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю сторін провадження:
процесуального прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000029 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та одного малолітнього сина, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 близько 18-ої години 01 листопада 2020 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , де проживає його дружина ОСОБА_3 з дітьми, вступив з нею у словесну суперечку, в ході якої, маючи раптово виниклий умисел, умисно, з метою фізичного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, наніс удар кулаком по обличчю ОСОБА_3 . Потерпілій ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 240 від 02 листопада 2020 року, було спричинено наступні тілесні ушкодження: синець на нижньому повіці лівого ока, синець на лівому скаті носа, крововилив у слизову оболонку верхньої губи по центру, пошкодження слизової оболонки нижньої губи по центру. Відповідно до висновку експерта тілесні ушкодження виникли від удару тупим предметом та належать усі в сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.

З урахуванням повного визнання вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також усних заяв в судовому засіданні обвинуваченого та потерпілої, завідсутності заперечень та сумнівів, враховуючи думку прокурора, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Дослідження доказів було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю і суду показав: Впродовж двох останніх років його дружина з дітьми проживає окремо, але не далеко від нього. Біля 18-ої години 01 листопада 2020 року він пішов до дружини попросити, аби вона в його відсутність приглядала за будинком та годувала собак. Оскільки дружина відмовила йому в проханні, він розсердився і кулаком руки вдарив її в обличчя. Коли побачив, що в ОСОБА_3 з губи іде кров, припинив сварку. Шкодує про те, що зробив.

Потерпіла ОСОБА_3 суду ствердила, що дійсно з дітьми уже два роки проживає окремо від чоловіка. 01 листопада 2020 року біля 18-ої години ОСОБА_4 прийшов до них за своїми речами, але потім сказав, що вона сама має принести йому всі його речі. З цієї причини у них на виході з будинку виникла сварка, в результаті якої ОСОБА_4 гримнув дверима, а з них посипалося скло. На це з будинку вийшла дочка. Далі її сварка із ОСОБА_4 переросла у конфлікт між ОСОБА_4 та їх дочкою ОСОБА_6 . В цей час вона стояла між дочкою та ОСОБА_4 , і в якийсь момент останній кулаком наніс їй удар в обличчя. З носа та губи у неї текла кров. Дочка злякалася, винесла мобільний телефон, і вона викликала поліцію, а наступного дня написала відповідну заяву до поліції. Має лише одне бажання: аби ОСОБА_4 заборонили наближатися до неї.

Таким чином, в судовому засіданні суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 в умисному нанесенні ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень без розладу здоров`я, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, зокрема, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, визначеної ст. 12 КК України, вчинене діяння є кримінальним проступком.

Суд враховує також особу винного, зокрема, що обвинувачений за місцем проживання характеризується як такий, що не порушує громадський порядок і на нього скарг не поступало (а.с. 26), що він не перебуває на обліку в психіатра та у в лікаря-нарколога (а.с. 28), що він до кримінальної відповідальності притягається вперше (а.с. 25).
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить каяття в скоєному злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою щодо подружжя.

На підставі викладеного, дотримуючись загальних засад призначення покарання, зокрема, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 буде призначення йому найменш тяжкого покарання, передбаченого інкримінованою частиною статті - штраф. Враховуючи обставину, що до складу сім`ї ОСОБА_4 входить двоє неповнолітніх дітей та одна малолітня дитина (а.с. 27), суд вважає за правильне визначити розмір штрафу як мінімальний, передбачений кримінальним законом, - 30 НМДГ.

Враховуючи клопотання потерпілої, яке вона висловлювала і в підготовчому судовому засіданні, і під час розгляду справи по суті, в тому числі в судових дебатах, а також в її інтересах як потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за правильне одночасно з призначенням покарання у виді штрафу застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 91-1 КК України, на максимальний строк, передбачений ч. 3 цієї статті.

З огляду на обране для обвинуваченого покарання, обставини, що досудовим слідством запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався, суд не вбачає потреби в обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого на цьому етапі судового розгляду.

Керуючись ч. 1 ст. 125, ст. 91-1 КК України, ст.ст. 368-371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Покласти на ОСОБА_4 такий обов`язок: заборонити впродовж трьох місяців наближатися на відстань десяти метрів до місця, де ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій, прокурору.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ________________