ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2847/20 Справа № 176/1107/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2020 року про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, судимого вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2020 року відмовлено у задоволенні подання Державної установи Жовтоводська виправна колонія (№126) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на обставини, які вказують на досягнення позитивних зміни у поведінці засудженого в період відбування покарання. Разом із цим, суд вказав на те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, до кінця строку відбуття ним покарання залишається досить тривалий проміжок часу. Окрім цього, більша частина отриманих засудженим заохочень застосовувалися до останнього в період часу, що безпосередньо передував розгляду питання застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення. За цих умов, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, засуджений посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що він офіційно працевлаштований, виконує основну роботу та протягом 2 годин щоденно безоплатну - з благоустрою установи, не порушує режиму, виконує правила розпорядку, характеризується добре, має 8 заохочень, стягнення до нього не застосовувались. До того ж, суд залишив поза увагою те, що у 2019 році він закінчив навчання в ПТУ установи та отримав робітничу спеціальність, приймає участь у виховних програмах, відвідує храм, виконавчих листів не має, в скоєному щиро розкаявся, раніше не судимий, на свободі має рідних.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого щодо безпідставної відмови у застосуванні до нього умовно-достроково звільнення від відбування покарання, суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу виходячи з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень закону вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді подання щодо ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Так, при розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 7 років позбавлення волі, призначене йому вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2017 року, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно: задіяний в господарській обслузі установи різноробочим пекарного цеху, приймає участь в обробці та забезпеченні їдальні установи продуктами харчування, виконує двогодинні роботи, також залучається до робіт з благоустрою колонії, до суспільно-корисної праці відноситься добре, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, провинну в скоєному злочинні визнає в заподіяному розкаюється.
Крім того, ОСОБА_7 має 8 заохочень у вигляді подяк, які отримані ним 18 квітня 2018 року, 27 грудня 2018 року, 12 квітня 2019 року, 22 липня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 26 грудня 2019 року, 31 березня 2020 року та 30 червня 2020 року.
Водночас, ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, до кінця строку залишився тривалий проміжок часу, а більшість заохочень отримано останнім в період часу, що передував розгляду питання про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення. До того ж, ОСОБА_7 зараховано до покарання строк попереднього ув`язнення за період з 08 лютого 2017 року до 28 вересня 2017 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування ст. 81 КК України.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженого та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.
Беручи до уваги встановлені судом обставини, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.
Доводи засудженого про ненадання судом належної оцінки його особі, колегія суддів розцінює як безпідставні.
Як вбачаться з оскаржуваного рішення, суд оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 липня 2020 року про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4