ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1637/20 Номер провадження 11-сс/814/905/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, матеріали клопотання т.в.о. начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області підполковника поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000066 від 02 вересня 2020 року відносно підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця міста Конотоп Сумської області, громадянина України, українця, маючого професійно- технічну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого, останній раз: Конотопським міськрайонним судом Сумської області від 26 лютого 2015 року за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 28 лютого 2018 року по відбуттю строку покарання
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області задоволено клопотання тимчасово виконуючого обов`язки начальника слідчого відділення Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавської області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури у Полтавській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000066 від 02 вересня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 . 3астосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до14 год 30 хв 06 листопада 2020 року.
Визначено підозрюваному ОСОБА_7 , заставу в розмір 87 880 гривень, у разі внесення застави з покладенням на нього в цьому випадку на цей же строк таких обов`язків:
прибувати до слідчого кожного понеділка та четверга щотижня; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи. Роз`яснено ОСОБА_7 , що у разі звільнення з-під варти він зобов`язаний виконувати покладені на нього судом обов`язки, невиконання яких тягне за собою звернення суми застави в дохід держави та в подальшому заміну запобіжного заходу на більш суворий.
Рішення місцевого суду мотивовано тим, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованою, ризики ст. 177 КПК України на які вказується у клопотанні, що у своїй сукупності з даними про особу підозрюваного та тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним, наявність значної кількості потерпілих у кримінальному провадженні, які мають право на відшкодування заподіяної шкоди, свідчить про те, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатньо ефективним для запобігання вказаним вище ризикам.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, підозрюваним ОСОБА_7 , подано апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього та ухвалити нову, відповідно до якої застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. В разі відсутності підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, просить застосувати мінімальну заставу.
З рішенням районного суду не погоджується, так як останнє прийняте з порушенням норм кримінально процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки судом не враховано всіх обставин вказаних в ст. 178 КПК України.
Відзначив, що він повністю визнає свою вину, сприяє слідству, розкаюється у скоєному. Вказані ризики в клопотанні, а саме вплив на свідків та ризик знищити, спотворити чи сховати будь-яку із речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження не існують, оскільки досудовим розслідуванням встановлено всі обставини правопорушення та речі які в нього були в нього вилучили в якості речових доказів. Має міцні соціальні зв`язки, цивільну дружину, яка вагітна.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію сторін, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.
Норми ст.177КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №30000066 від 02 вересня 2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, було встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим слідством дату та час, в один із днів серпня 2020 року, використовуючи засоби мобільного зв`язку, вступив у злочинну змову з раніше не знайомим йому чоловіком, особа якої під час досудового слідства невстановлена, та домовилися між собою про спосіб вчинення шахрайства. Так, невстановлена досудовим слідством особа засобами мобільного зв`язку мала вводити в оману громадян, повідомляючи їм неправдиву інформацію, з метою отримання грошових коштів, а ОСОБА_7 мав отримувати від цих громадян грошові кошти, які в подальшому повинен був перераховувати на належну невстановленій під час досудового слідства особі банківську картку, залишаючи для власних потреб певну суму коштів.
01 вересня 2020 року приблизно о 15 год. 00 хв. невстановлена досудовим слідством особа, використовуючи засоби мобільного зв`язку, зателефонувала на стаціонарний абонентський номер НОМЕР_1 , що належить особі похилого віку, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 і знаходиться в АДРЕСА_3 , де остання проживає, та представившись лікарем, повідомив неправдиву інформацію про те, що її син ОСОБА_11 потрапив в дорожньо-транспортну пригоду йому терміново необхідні гроші для вирішення питання про надання медичної допомоги.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи введена в оману, погодилась передати гроші для лікування сина. Після цього, особа, яка представилась потерпілій як лікар, повідомила ОСОБА_7 про розташування житла потерпілого ОСОБА_10 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_7 , користуючись послугами таксі приїхала до будинку ОСОБА_10 , яка за вказівкою особи, яка представилась потерпілій як лікар, передала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 6000 грн. При цьому ОСОБА_7 написав потерпілій розписку від імені ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину та грошовими коштами розпорядилась на власний розсуд.

В результаті протиправних спільних дій ОСОБА_7 , та невстановленої. досудовим слідством особи, потерпілій ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду в розмірі 6000 грн.

Продовжуючи злочинну діяльність, 08 вересня 2020 року приблизно о 10 год 00 хв. невстановлена досудовим слідством особа, використовуючи засоби мобільного зв`язку, зателефонувала на стаціонарний абонентський номер НОМЕР_2 , що належить особі похилого віку ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 і знаходиться в АДРЕСА_4 , де останній проживає, та представившись сином ОСОБА_14 , повідомив неправдиву інформацію про те, що він потрапив в дорожньо-транспортну пригоду і йому терміново необхідні гроші для вирішення питання про надання медичної допомоги. Потерпілий ОСОБА_13 , будучи введений в оману, погодився передати гроші для лікування сина. Після цього, особа, яка представилася потерпілому як син ОСОБА_14 , повідомила ОСОБА_7 про розташування житла потерпілого ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами, ОСОБА_7 , користуючись послугами таксі приїхав до будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_15 , яка за вказівкою особи, яка представилась потерпілому як син ОСОБА_14 . В той час потерпілий ОСОБА_16 дістав із схованки гроші, перерахував їх, а потім поклав до тумбочки у кімнаті у гаманці. Після цього, потерпілий спільно з ОСОБА_7 пішли в приміщення літньої кухні, де потерпілий відволікся на розмову по телефону, в цей час, ОСОБА_7 , побачивши, що потерпілий відволікся розмовою по телефону і на нього не звертає уваги, вийшов з господарської будівлі і незаконно проник до будинку з метою крадіжки коштів, місце знаходження яких він побачив раніше.
Реалізуючи свій злочинний умисел на крадіжку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , діючи повторно, таємно викрав із тумбочки у кімнаті будинку гаманець з коштами у сумі 19 800 грн., після чого останній покинув місце вчинення злочину.

09 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних злочинів, на даному етапі провадження підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в їх сукупності, доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_13 від 08.09.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 08.09.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_17 ; протоколом затримання ОСОБА_7 в ході якого були вилучені речові докази; речовими доказами - кошти в загальній сумі 19 600 грн., клаптик паперу із написом 20 000 грн., мобільний телефон Нокіа 2310 ІМЕІ НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», футболку сірого кольору, кофту сірого кольору із застібкою, штани джинсові синього кольору, кепку чорно-білого кольору, сумку сіру, які вилучено 08 вересня 2020 року у ОСОБА_7 ; протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_10 від 08 вересня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 03 вересня 2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_18 від 08 вересня 2020 року; речовим доказом - розпискою написаною ОСОБА_7 під час отримання коштів (а. с. -30); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 08 вересня 2020 року.
Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, колегією суддів з`ясовано, що наведені у клопотанні обставини свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи доведеність ризиків та обставин передбачених ст. 177, 178 КК України колегія суддів вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні достатнім чином обґрунтовано ризики передбачені ст. 177 КПК України та обставини передбачені ст. 178 КПК України. Оскільки, ОСОБА_7 раніше в ході розслідування кримінального провадження Солом`янським районним управлінням поліції м. Києва переховувався від органу досудового розслідування і тому був оголошений в розшук (підтверджується інформацією з офіційного Сервісу Реєстрів України у розділі Особи, які переховуються від суду, прокуратури чи органів досудового розслідування Кабінету міністрів України). Раніше судимий за умисні злочини і йому оголошено підозру за вчинення злочину, за який передбачено покарання строком від 3 до 6 років позбавлення волі. Як було встановлено судом першої інстанції, за місцем своєї реєстрації не проживає, міцних соціальних зв`язків не має. Існує ризик незаконного впливу на свідків по справі, а також ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки потерпілі є особами похилого віку, за станом здоров`я та розуму піддалися впливу навіть у телефонній розмові, перебуваючи на волі ОСОБА_7 , знаючи місце проживання потерпілих може їх в черговий раз відвідати і вплинути на їх показання, в тому числі шляхом погроз. Не виключається імовірність вчинення інших злочинів - так як - ОСОБА_7 має непогашені судимості за крадіжку і грабежі, в даний час притягається до кримінальної відповідальності за умисний злочин, не має офіційного легального джерела доходів і в разі обрання запобіжного заходу може вчинити інші подібні злочини.

Отже, з огляду на зазначені ризики, та з урахуванням обставин ст. 178 КПК України слідчий суддя прийшов до вірного висновку, обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, оскільки лише вказаний спосіб зможе, на даному етапі, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Вищенаведені обставини свідчать про те, що доводи апеляційної скарги про те, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги та жодним чином не спростовують вказаного висновку слідчого судді.
Доводи апелянта, що судом не в повній мірі було враховано данні про нього та його, поведінку під час розслідування кримінального правопорушення є недостатніми для застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, рішення суду першої інстанції є належним чином вмотивованим, та дані обставини були враховані підчас винесення ухвали.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чорнухинського районного суду Полтавської області від 10 вересня 2020 року без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4