У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3662/20

№ 1-кс/183/1039/20

06 липня 2020 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного тримання під вартою ОСОБА_3 , -

встановив :

06 липня 2020 р. адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного тримання під вартою ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою, якій вказав, що у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області розглядаються матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 19.06.2020 року за № 0000055 щодо ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

04 липня 2020 року о 14:20 год. ОСОБА_3 був затриманий. Вимогами ч. 2 ст. 278 КПК України передбачено письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Відповідно до рішення № 1-1/VII першої сесії Перещепинської міської ради від 18.05.2018 р. ОСОБА_3 обрано депутатом Перещепинської міської ради.

Частиною 1 ст. 278 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Так, виходячи з ч. 1 ст. 111 КПК повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією. Таким чином, повідомлення про підозру є процесуальною дією, яка спроваджується складанням письмового повідомлення про підозру і до якого законодавець встановив певні вимоги. КПК встановлює конкретний зміст письмового повідомлення про підозру, тобто, з чого повинно складатися таке повідомлення та коло осіб, які мають право складати таке повідомлення.

Так, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

-прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

-анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

-найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

-зміст підозри;

-правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчинення якого підозрюється особа із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

-стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа у тому числі, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих, на момент повідомлення про підозру;

-права підозрюваного;

-підпис слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (абз. 2 ч.1 ст. 277 КПК). Вказана норма Закону є імперативною.

Слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язана невідкладно повідомити підозрюваного про його права, передбачені ст. 42 цього Кодексу (ч.2 ст. 276 КПК)

Повідомлення про підозру має містити прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення (п. 1 ч. 1 ст. 277 КПК), підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 ч. 1 ст. 277 КПК).

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором (ч.1 ст. 278 КПК України). Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомлення про нову підозру або зміни раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.. 279 КПК України).

Таким чином, з зазначених норм процесуального права вбачається, що повідомлення про підозру вручає та особа, яка підписує письмове повідомлення про підозру.

Вимогами п. 1 ч. ст. 481 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру здійснюється адвокату, депутату місцевої ради, депутату Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільському, селищному, міському голові - Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень

Отже, ОСОБА_3 повинен був повідомити про підозру особисто Генеральний прокурор, його заступник або керівник регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Станом на сьогодні ніхто із вказаних осіб не повідомив ОСОБА_3 про підозру. Передоручення таких повноважень КПК не передбачає і норма процесуального права, яка регулює дане питання є імперативною.

З наведеного можна зробити висновок, що у випадку підписання повідомлення про підозру одним суб`єктом, а здійснення такого повідомлення іншим суб`єктом, наприклад, підписання письмового повідомлення про підозру Генеральним прокурором, а вручення такого повідомлення слідчим або іншим прокурором (який не є Генеральним прокурором, його заступником), як і підписання повідомлення про підозру Генеральним прокурором, а вручення такого повідомлення його заступником є незаконним, тобто таким, що не буде виповідати зазначеним вище нормам КПК.

Таким чином, якщо письмове повідомлення про підозру підписується одним суб`єктом, а вручається іншим суб`єктом, таке письмове повідомлення про підозру не відповідає вимогам п. І, п. 8 ч. 1 ст. 277 КПК, а відтак особа не може вважатись такою, що повідомлена про підозру, тобто не є підозрюваною.

Суд, дослідивши скаргу заявника та викладені у ній доводи, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, так як скарга не підлягає судовому розгляду в порядку передбаченого главою 26 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Таким чином законом встановлено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності, які можуть бути оскаржені особою виключно під час досудового розслідування.
Відповідно до ч. 4 ст. 303 КПК України слідчий суддя суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора що не підлягає оскарженню.
Таким чином законом встановлено вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності, які можуть бути оскаржені особою виключно під час досудового розслідування.
Відповідно до ч.5 ст. 304 КПК України копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 КПК України,

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного тримання під вартою ОСОБА_3

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1