Справа № 742/1000/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/780/20
Категорія - ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000120 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2020 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кетово, Кетовського району, Курганської області, Російської Федерації, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з нього на користь держави 2512,16 грн. 00 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2020 року, близько 17 год. 10 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки SKODA FABIA реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною вул. Костянтинівська м. Прилуки в напрямку вул. Андріївська м. Прилуки, на нерегульованому пішохідному переході біля перехрестя вулиць Костянтинівська Земська м. Прилуки, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.п. б п.2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 12.1, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.18.1, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину вул. Костянтинівська по пішохідному переходу паралельно лівого боку вул. Земська в напрямку будинку 92 розташованого по вул. Костянтинівська м. Прилуки.

Під час дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих подвійних переломів обох кісток лівої гомілки по типу «бампер перелому», які згідно висновку судово-медичної експертизи №90 від 15.04.2020 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, просив змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керування транспортними засобами.

В обґрунтування доводів зазначає, що повністю визнає вину, щиро розкаюється, завдані потерпілому збитки відшкодував в добровільному порядку.

При призначенні йому міри покарання судом 1 інстанції не в повній мірі враховано ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який є проступком, його позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, склад його сім`ї, те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Крім того, на думку апелянта, судом безпідставно застосовано додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він з місця ДТП не зникав, керував транспортним засобом в тверезому стані та сприяв розкриттю злочину. Крім того, санкція інкримінованої статті щодо даного виду покарання є альтернативною.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене обвинуваченому покарання, таким, що відповідає вимога ст. ст. 50, 65 КК України. Просив відмовити у задоволенні скарги, а вирок місцевого суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , підтримав частково його апеляційну скаргу, просив вирок суду змінити, призначити йому покарання без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Заслухавши доповідача, позицію захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 при обставинах, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання кримінального провадження у суді І інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд 1 інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, дотримуючись вимог кримінального закону, урахував усі обставини справи, а саме: тяжкість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, особу винного та його позицію до вчиненого, те що він за місцем проживання та колишньої роботи характеризується виключно позитивно, одружений, у лікарів психіатра та нарколога на диспансерному обліку не перебуває, раніше не судимий. А також врахував досудову доповідь органу з питань пробації щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого та думку потерпілого, який щодо міри покарання підтримав позицію прокурора.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що до пом`якшуючих покарання обставин обвинуваченого ОСОБА_6 суд 1 інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Взявши до уваги всі зазначені обставини, у тому числі й ті, на які посилається сторона захисту, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, при цьому визнав за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням відносно нього іспитового строку та покладенням обов`язків на підставі ст.ст. 75-76 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, а тому відсутні підстави для його пом`якшення.

Апеляційний суд вважає, що саме таке покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2020 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4