Кримінальне провадження № 703/4720/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміли обвинувальний акт по кримінальному провадженню за №0001504 від 11 вересня 2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, офіційно працюючого вантажником у ТОВ «Классік», не одруженого, утриманців не має, раніше судимого:

- 15 липня 2020 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше судимого:

- 15 липня 2020 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

встановив:

10 вересня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_6 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, умисно, з корисливих мотивів знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , помітили легковий автомобіль «ВАЗ 2107», бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, впевнившись, що автомобіль не обладнаний сигналізацією, ОСОБА_7 , шляхом підбору ключа відчинив дверці водія, проникли до салону автомобіля «ВАЗ 2107», 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , шляхом з`єднання дротів замка запалення, завів вказаний автомобіль та з місця злочину зникли, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта №8/716 від 21 листопада 2019 року, станом на 11 вересня 2019 року, могла становити 23 890 (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто) гривень, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 судом кваліфіковані як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.2 ст.289 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 винними себе визнали повністю і пояснили, що 10 вересня 2019 року йшли в дворі буд. № 2 а, що по вул. Лобачевського в м. Сміла і побачили автомобіль «ВАЗ 2107», вирішили поїхати покататися, маючи при собі ключ від іншого автомобіля, відкрили автомобіль «ВАЗ 2107» та поїхали кататися по м. Сміла, щиро розкаялися в скоєному та просили суд суворо не карати.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, за клопотанням учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинувачених та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням письмових доказів, які характеризують їх особи.

Під час судового розгляду встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які викладені в обвинувальному акті, обвинуваченими такі обставини визнаються та не оспорюються, при цьому добровільність їх позиції не викликає сумнівів, роз`яснено обмеження права на оскарження в апеляційному порядку обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, на що учасники судового провадження погодилися, в зв`язку з чим, у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, обмежившись лише дослідженням письмових доказів, які характеризують особи обвинувачених.

Як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду обвинувачені винуватими себе визнали повністю і підтвердили обставини вказані вище щодо часу, місця, мети та способу вчинення ними кримінального правопорушення, не оспорювали їх, щиро розкаялися та просили суворо їх не карати

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Інші докази суду для дослідження не надавались, хоча суд роз`яснив учасникам розгляду справи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники судового розгляду не оспорювали фактичних обставин справи.

Аналізуючи та оцінюючи покази обвинувачених, суд вважає доведеним обвинувачення та правову кваліфікацію вчиненого ними кримінального правопорушення.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність обставин, які пом`якшують покарання: беззаперечне визнання вини, щире каяття, співпраця зі слідством та судом, відшкодування завданих збитків, прохання потерпілої закрити справу та відсутність претензій матеріального і морального характеру, молодий вік ОСОБА_7 , а саме на момент вчинення злочину йому було 20 років, а для ОСОБА_6 ще і наявність на утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , крім того обвинувачені стали на шлях виправлення і працевлаштувалися, на момент вчинення злочину до кримінальної відповідальності не притягувалися, характеризуються позитивно як за місцем проживання так і за місцем роботи.

Таким чином, приймаючи рішення про призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання суд, серед іншого, враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується на рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15рп/2004 у справі N 1-33/2004.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року), ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

На підставі наведеного, та з огляду на наявність вищевказаного переліку обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи дані про особи обвинувачених, суд вважає, що наявні підстави для призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Крім того, суд вважає, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 можуть бути виправлені без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за їх поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та для запобігання вчиненню ними нових злочинів у майбутньому.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено їм покарання у виді п`яти років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України з обвинувачених на користь держави слід солідарно стягнути витрати за проведення експертизи в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст.100, 369-371, 374 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67, 69, 70, 75, 76, ч. 2 ст. 289 КК України, -

засудив:

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити їм покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 липня 2020 року, остаточно визначити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання строком 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання, якщо вони протягом іспитового строку терміном 3 (три) роки не вчинять нового кримінального правопорушення і виконають покладені на них обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі в сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 04 (чотири) копійки..

Речові докази, а саме: автомобіль «ВАЗ 2107», держаний номерний знак НОМЕР_1 , повернути потерпілій ОСОБА_8 , звільнивши її від зобов`язання по зберігальній розписці.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо він не буде скасований.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1