В И Р О К
іменем України

Справа №377/393/20

Провадження №1-кп/377/53/20

03 вересня 2020 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000184 від 01.07.2020 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ладан, Прилуцького району, Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня спеціальна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.07.2007 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.3 ст.296, ч.1 ст.121, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, 17.07.2012 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 3 ст. 296, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, 09.06.2015 року Славутицьким міським судом Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
У С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а відкрито викрав чуже майно, повторно, за наступних обставин.
01 липня 2020 року, близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на тротуарній доріжці поблизу будинку № 46 Вільнюського кварталу, м. Славутич, Київської області, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_5 , на шиї якої був золотий ланцюжок з хрестиком і ладанкою, та вирішив відкрито заволодіти вказаними речами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, розуміючи, що ОСОБА_5 його бачить, відкрито, повторно, зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок 585 проби, вартістю 12357 гривень 32 копійки, золотий хрестик з розп`яттям 585 проби вартістю 1473 гривні 11 копійок, та золоту ладанку 585 проби, вартістю 2644 гривні 52 копійки. Після цього ОСОБА_4 з місця злочину втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 16474 гривні 95 копійок.
В подальшому ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Відповідальність ОСОБА_4 за цей злочин передбачена ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину визнав повністю і показав, що 01 липня 2020 року, проїжджаючи на велосипеді по тротуарній доріжці поблизу будинку № 46 Вільнюського кварталу м. Славутича, побачив жінку, в якої на шиї був золотий ланцюжок з хрестиком та ладанкою. Він вирішив зірвати ланцюжок з шиї останньої, щоб його продати, бо йому терміново необхідні були гроші. Під`їхавши до цієї жінки, він зірвав золотий ланцюжок разом з хрестиком, ладанкою з шиї та поїхав далі на велосипеді. Під час того, як зривав ланцюжок, хрестик та ладанка впали в траву, а ланцюжок залишився в нього в руках. Вказаний ланцюжок він здав до ломбарду за 5000 гривень. В скоєному щиро розкаюється, цивільний позов визнає в повному обсязі.
З урахуванням думки сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію злочину, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів.
Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та необхідність призначення йому покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
При цьому суд бере до уваги, що, обвинувачений вчинив злочин, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради не перебуває, не працює, легального доходу немає, раніше судимий, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України.
Також при призначенні покарання суд враховує досудову доповідь, підготовлену Славутицьким міським сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.
Як вбачається із досудової доповіді, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно; не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідно до довідки КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, психічних захворювань та розладів психіки не має. Наркотичні засоби та психоактивні речовини не вживає, спиртними напоями не зловживає. Неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 13.04.2015 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 13.04.2015 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, 02.07.2020 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію вчинених кримінальних та адміністративних правопорушень, зокрема їх насильницький характер, що стали підставою для оцінки ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, як середнього, а також ризику вчинення повторного кримінального правопорушення як високого, Славутицький міський сектор вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства неможливе, та може становити небезпеку для суспільства, а тому заходи, необхідні для впливу на його поведінку з метою виправлення, необхідно було б розпочати в умовах цілодобового нагляду та контролю.
Врахувавши обставини злочину, ступінь тяжкості злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, досудову доповідь, підготовлену Славутицьким міським сектором філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
При цьому суд вважає неможливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, про що він зазначав в судовому засіданні, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 свідчить про його небезпечність для суспільства та небажання стати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, він в 2019 році після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.186 КК України, не працює, заходів для працевлаштування, не вживає, то суд не вбачає можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, так як зазначені обставини не дають підстав для висновку про те, що обвинувачений може виправитися без відбування покарання, і вважає, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства.
Потерпілою ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_4 , в якому вона просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь майнову шкоду в сумі 9557,23 гривень, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 600 гривень.
Цивільний позов обґрунтований тим, що своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальні збитки в розмірі 16474,95 гривні. На стадії досудового розслідування завдана потерпілій майнова шкода частково була відшкодована шляхом повернення золотого ланцюжка 585 проби, вартістю 12357,32 гривень. Але фактично таке відшкодування відбулося за рахунок потерпілої, шляхом викупу золотого ланцюжка у ломбарді за її власні кошти в сумі 5439, 60 гривень. З викраденого особистого майна потерпілої не було повернуто золотий хрестик з розп`яттям 585 проби вартістю 1473,11 гривень та золоту ладанку 585 проби, вартістю 2644,52 гривень, загальна вартість яких складає 4117, 63 гривень. Таким чином загальна сума невідшкодованої майнової шкоди, завданої потерпілій з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , становить 9557,23 гривень. Крім того, внаслідок злочину потерпілій було спричинено моральну шкоду, яка була виражена у душевних стражданнях, пов`язаних зі стресом, спричиненим діями обвинуваченого, порушенням життєвих зв`язків, звичайного життєвого укладу, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, постійному страху при пересуванні містом вдень. Через завдані моральні страждання у потерпілої з`явилось безсоння, довгий час в неї трусилися руки, вона не могла спокійно спілкуватися з родичами, протягом певного періоду вона змушена була вживати заспокійливі засоби. Виходячи із характеру та глибини душевних страждань, тривалості часу, який потрібен для відновлення її психологічного стану здоров`я, вона оцінила розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень.
В судовому засіданні потерпіла позов підтримала та просила задовольнити, обвинувачений позов визнав.
Суд вважає, що цивільний позов потерпілої підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як зазначено у ч. 1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Вина ОСОБА_4 у заподіянні майнової шкоди ОСОБА_5 підтверджена доказами, дослідженими у даному кримінальному провадженні.
На підтвердження майнової шкоди у виді витрат, пов`язаних із викупом золотого ланцюжка 585 проби, вартістю 12357,32 гривень із ломбарду, в матеріалах кримінального провадження знаходиться фіскальний чек № 27462 від 02.07.2020 року на суму 5439,60 гривень.
Вартість золотого хрестика з розп`яттям 585 проби - 1473 гривні 11 копійок та золотої ладанки 585 проби - 2644 гривні 52 копійки підтверджена звітом про оцінку майна від 13.07.2020 року.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Визначення поняття моральної шкоди та способи її відшкодування і визначення розміру наведені у статті 23 ЦК України.
Згідно з пунктом 2 частини 2 цієї статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.
Згідно з орієнтирами, відображеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 25 травня 2001 року та 27 лютого 2009 року), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру злочину, вчиненого ОСОБА_4 , ступеню його вини, глибини душевних страждань потерпілої ОСОБА_5 , які вона пережила у зв`язку із вчиненням злочину, враховує вимоги розумності і справедливості, виходячи з чого вважає обґрунтованим розмір відшкодування моральної шкоди на суму 5000 гривень.
На підставі викладеного, суд вважає правильним позовні вимоги задовольнити та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої спричинену майнову шкоду в сумі 9557,23 гривень та на відшкодування моральної шкоди - 5000 гривень.
Згідно з ч.1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
За правилом ч. 2 ст.120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як зазначено у позовній заяві, потерпілою понесені судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 600 гривень.
З матеріалів, доданих до позовної заяви, судом встановлено, що адвокат ОСОБА_6 надавав потерпілій ОСОБА_5 професійну правничу допомогу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 28 серпня 2020 року.
З п. 4.3 вказаного договору вбачаєтья, що загальна вартість послуг по наданню професійної правничої допомоги визначена за домовленістю сторін і становить 600 гривень.

Згідно з актом виконаних робіт від 01 вересня 2020 року адвокатом ОСОБА_6 була надана правова допомога за договором про надання правової допомоги від 28 серпня 2020 року по підготовці позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої злочином, до Славутицького міського суду Київської області. Відповідно до вказаного акту виконаних робіт правова допомога була надана в такому обсязі: роз`яснення та надання консультацій з положень кримінального процесуального законодавства, цивільного, цивільного процесуального законодавства, вивчення і проведення аналізу наданих документів, що стосується предмету спору, підготовка позовної заяви до суду 3 години, з розрахунку 100 гривень за консультацію ( 1 година) та 500 гривень за підготовку позову до суду ( 2 години). Відповідно до рахунку на оплату № 55 від 31.08.2020 року вартість послуг, наданих ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 , за підготовку цивільного позову про відшкодування майнової і моральної шкоди у кримінальному провадженні, складає 600 гривень, яка за надану правову допомогу оплачена потерпілою згідно квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 01.09.2020 року.

Враховуючи час, затрачений адвокатом ОСОБА_6 на роз`яснення та надання консультацій з положень кримінального процесуального законодавства, цивільного, цивільного процесуального законодавства, вивчення і проведення аналізу наданих документів, що стосується предмету спору, підготовка позовної заяви до суду, обсяг та якість виконаних робіт, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката, в сумі 600 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі.

Таким чином, з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги, в розмірі 600 гривень.
За правилами ст. 100 КПК України речові докази фіскальний чек № 27462 від 02.07.2020 року, який відповідно до постанови слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області від 02 липня 2020 року зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000184, необхідно залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження № 0000184; ланцюжок жовтого кольору, плетіння «Панцир», 585 проби, що відповідно до вказаної постанови слідчого СВ Славутицького ВП Броварського ВП ГУ НП в Київській області, переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , необхідно залишити власнику потерпілій ОСОБА_5 ..
Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на відшкодування майнової шкоди 9557,23 гривень та на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 600 гривень.
Речові докази фіскальний чек № 27462 від 02.07.2020 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження № 0000184, необхідно залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження № 0000184; ланцюжок жовтого кольору, плетіння «Панцир», 585 проби, що переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , необхідно залишити власнику потерпілій ОСОБА_5 ..
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1