У Х В А Л А

12 грудня 2020 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000099 від 09 вересня 2019 року відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стечанка Чорнобильського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

присутня слідча ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2020 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивоване тим, що 14 лютого 2017 року старший солдат ОСОБА_4 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі військової частини польова пошта НОМЕР_1 на 3 роки та зарахований відповідно до наказу командира вказаної військової частини до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом та зарахований на навчання в навчальні механізованої роти та спеціальні курси по підготовці військовослужбовців військової служби за контрактом.

10 травня 2018 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду снайпера 2 категорії взводу снайперів.

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_2 розпорядком дня, старший солдат ОСОБА_4 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 по АДРЕСА_2 о 08 год. 00 хв. з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_4 20 серпня 2019 року о 08 год. 00 хв., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився

на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 ігнорував законні вимоги прокурора на прибуття для вручення йому повідомлення про підозру, до органу досудового розслідування та прокуратури не з`являвся, ігнорував виклики в телефонному режимі та надіслані повістки 30 червня 2020 року щодо нього складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та направлено його поштою.

03 липня 2020 року ОСОБА_4 направлено повістку на адресу АДРЕСА_1 про необхідність прибуття до органу досудового розслідування 13 липня 2020 року, 09 липня 2020 року направлено повістку про необхідність прибуття до органу досудового розслідування 15 липня 2020 року, однак на визначений час та дату він не з`явився.

Крім того 09 липня 2020 року в ході телефонної розмови із батьком ОСОБА_4 ОСОБА_7 , за номером телефону НОМЕР_3 , йому повідомлення про направлення письмового повідомлення про підозру його сину за вчинення злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, повідомлено про необхідність прибуття ОСОБА_4 13 липня 2020 року до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області, для проведення процесуальних дій. В подальшому ОСОБА_4 до органу досудового розслідування не з`явився.

Також протягом досудового розслідування здійснювалось особисте відвідування місця реєстрації та проживання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 , однак вхідних дверей квартири ніхто не відчиняв.

27 липня 2020 року, у відповідності до ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 135 КК України до ЖЕД № 504 по вул. Героїв Дніпра 22 в м. Київ, який обслуговує будинок АДРЕСА_3 , направлено повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістку про виклик на 31 липня 2020, для подальшої передачі йому. По теперішній час ОСОБА_4 до органу досудового розслідування не з`явився, свій мобільний телефон вимкнув, попередньо ігноруючи дзвінки на направлені месенджером повістки про виклики, не повідомлявши при цьому про причини неможливості свого прибуття, що свідчить про вчинення ним дій спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та як наслідок уникнення покарання за вчинений злочин.

Підозра ОСОБА_4 обгрунтовується зібраними в кримінальному провадженні доказами: повідомленням т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_8 до ДБР про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України; наказом про результат службового розслідування № 2745 від 03 вересня 2019 року; актом службового розслідування від 03 вересня 2019 року; рапортом т.в.о. командира 1Мб ОСОБА_10 про відсутність ОСОБА_4 за місцем несення служби від 20 серпня 2019 року; контрактом про проходження військової служби від 14 лютого 2017 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25 вересня 2019 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25 вересня 2019 року; повідомлення т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 до військової прокуратури про вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.

Так ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності може реально переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

01 серпня 2020 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в державний розшук, її виконання доручено оперативному підрозділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області.

05 серпня 2020 відділом кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області заведено ОРС «Розшук» за №02-2044.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Запобігти настанню вказаного ризику неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів, а також те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині цього клопотання, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав в повному обсязі, з підстав у ньому зазначених.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні у задоволенні клопотання про застосовування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив суд відмовити. Змінювати місце проживання не буде, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду наміру не має.
Захисник ОСОБА_6 просив у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити. Ризики, які наголосив прокурор не обґрунтовані та нічим не підтверджені. ОСОБА_4 працевлаштований, має місце проживання.
Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання та копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Слідчим суддею достовірно встановлено, що слідчим відділом Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 09 вересня 2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 407 КК України.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший солдат ОСОБА_4 20 серпня 2019 року о 08 год. 00 хв., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

01 серпня 2020 року винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в державний розшук, її виконання доручено оперативному підрозділу Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області. 05 серпня 2020 відділом кримінальної поліції Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області заведено ОРС «Розшук» за №02-2044.

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Згідно вимог п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), за яке передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених у цій статті.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», заяви №12244/86, № 12245/86, № 12383/86 від 30.08.1990 зазначено, що наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача у тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим залежить від обставин.
При вирішенні питання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з урахуванням наявних матеріалів клопотання, приходить до висновку, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що підтверджується зібраними в рамках кримінального провадження доказами в їх сукупності.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.
Прокурором та слідчим обставина, передбачена ст. 177 КПК України, а саме така як те, що підозрюваний, перебуваючи на волі може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, в судовому засіданні належним чином доведено з посиланням на наявні матеріали клопотання.
Проте, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини та надані учасниками пояснення, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання не довели наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, який полягає в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Панченко проти Росії" (§ 106) зазначено, що "Загроза втечі не повинна оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може виникнути. Вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити те, що небезпека втечі існує, або показати, що вона занадто мала і необхідності в попередньому ув`язненні немає".
Так, в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Бессієв проти Молдови" (§ 59) зазначено, що "Небезпека того, що обвинувачений буде чинити перешкоди належному проведенню судового процесу, не може оцінюватися абстрактно, а повинна бути підкріплюватися фактичними доказами".
Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що в клопотанні наявні докази про причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, а тому з метою запобігти спробам вчиняти інші злочини, відносно ОСОБА_4 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя визначає в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 198, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого Білоцерківського відділу Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000099 від 09 вересня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 на 26 днів (в межах строку досудового розслідування) до 06 січня 2021 року включно.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання 12 грудня 2020 року.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 після її проголошення.
Відповідно до ст.205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали оголошено 16 грудня 2020 року о 15 годині 40 хвилин.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1