Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/301/20
Єдиний унікальний №733/1317/20
У Х В А Л А

23 грудня 2020 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

слідчого СВ Ічнянського ВП ОСОБА_2 ,

представників ПОСП «Жадьківське» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня клопотання слідчого СВ Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000371 від 21 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,
установив:

Слідчий СВ Ічнянського ВП ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, вказуючи на те, що 21.12.2020 невідома особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 445 000 гривень, належних ПОСП «Жадьківське» за наступних обставин: Генеральний директор ПОСП «Жадьківське» ОСОБА_3 протягом чотирьох днів проводив телефонні перемовини з невідомою особою, яка представилась як ОСОБА_6 , щодо купівлі партії макухи. ОСОБА_6 повідомив, що представляє ТОВ «НОРТ ПЛЮС». При цьому сторони підписали договір про співпрацю, який надсилали каналами електронного зв`язку та домовились, що оплата за товар буде здійснена після доставки макухи до покупця - в м. Ічню Чернігівської області до ПОСП «Жадьківське». Коли завантажений макухою автомобіль 21.12.2020 року приїхав на територію ПОСП «Жадьківське», бухгалтерією даного підприємства було перераховано грошові кошти в сумі 445 000 гривень на банківський рахунок АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ» р/р НОМЕР_1 , який ТОВ «НОРТ ПЛЮС» зазначила як власний. Після перерахунку коштів мобільний телефон представника ТОВ «НОРТ ПЛЮС» не відповідав. Через деякий час було встановлено, що доставлена до м. Ічня Чернігівської області макуха ТОВ «НОРТ ПЛЮС» не належить та що це підприємство заключило договір поставки з ТОВ «ВІСТАПОСТАЧ» щодо поставки Товару, оплата за який мала надійти після його доставки у пункт призначення. Тобто фактично ТОВ «НОРТ ПЛЮС» виступив посередником між ТОВ «ВІСТАПОСТАЧ» та ПОСП «Жадьківське», заключивши з кожним з них окремо договори про купівлю-продаж. За даним фактом 21.12.2020 року відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Із метою збереження грошових коштів, як речових доказів, які перерахувало ПОСП «Жадьківське» з р/р АТ «Укрексімбанк» НОМЕР_2 на банківський рахунок АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ» р/р НОМЕР_1 , слідчий просить накласти арешт на майно, а саме банківський рахунок в АТ «Райффайзен банк АВАЛЬ» р/р НОМЕР_1 , яким користується ТОВ «НОРТ ПЛЮС», а також на інші банківські рахунки, даного підприємства, які використовувалися та використовуються при проведенні банківських операцій за участю грошових коштів в сумі 445 000 грн, що перерахувало ПОСП «Жадьківське».

У судовому засіданні слідчий СВ Ічнянського ВП ОСОБА_2 клопотання підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Представники ПОСП «Жадьківське» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні просили задовольнити клопотання.

Представник ТОВ «НОРТ ПЛЮС» у судове засідання не з`явився, який повідомлявся про розгляд справи електронним засобом зв`язку.
Заслухавши слідчого, представників ПОСП «Жадьківське» та оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За нормами ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, а саме 445 000 грн, які такими не визнавалися, про що він особисто пояснив у судовому засіданні.
Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу.
Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки слідчий не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Керуючись ст. 98, 131, 170, 171, 172, 173 КПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ічнянського відділення поліції Прилуцького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській областіОСОБА_2 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000371 від 21 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1