У Х В А Л А
про призначення справи до судового розгляду
та продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою

30 вересня 2020 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001206 від 23.12.2019, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Домантове Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Домантове Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває вказане кримінальне провадження.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачені та захисники обвинувачених висловили думку про можливість призначення справи до розгляду.

Потерпіла ОСОБА_8 звернулася до суду з письмовим клопотанням про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без її участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, виходячи з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Черкаському районному суду Черкаської області. При проведенні підготовчих дій підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено, перешкоди для призначення провадження до судового розгляду відсутні, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої та пунктами 2, 3 частини другої статті 284 КПК України, немає. Підстав для повернення обвинувального акта прокурору не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено. Будь-яких клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, у підготовчому судовому засіданні не заявлено.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню.

Водночас, судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закінчується 06 жовтня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою. В обгрунтування вказаного клопотання зазначила, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з посяганням на життя та здоров`я людини похилого віку, зауважила, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, а ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності, обоє не мають міцних соціальних зв`язків, не працюють, інших джерел доходу не мають, що може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, вони можуть продовжувати злочинну діяльність, ухилятися від явки до суду, впливати на недопитаних свідків, потерпілу, тому просить вирішити питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених на 60 днів.

Захисники та обвинувачені заперечили проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що реальні ризики вчинення обвинуваченими дій, які зазначає прокурор, не доведені, а лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою. Вказали, що обвинувачені мають постійне місце проживання, а тому мають міцні соціальні зв`язки. Захисник ОСОБА_7 звернув увагу суду на те, що, не зважаючи на перебування під вартою, його підзахисний ОСОБА_5 знайшов можливість примиритися з потерпілою та на підтверження даного факту надав письмову заяву потерпілої ОСОБА_8 про відсутність претензій матеріального характеру до останнього, а тому ризик незаконного впливу на потерпілу його підзахисним вважає відсутнім. Додав, що ОСОБА_5 визнає фактичні обставини вчинення інкримінованого злочину, а не погоджується лише з кваліфікацією, що також має бути враховано судом. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 просили суд змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, на цілодобовий домашній арешт. При цьому, захисник ОСОБА_6 зауважила, що міра запобіжного заходу стосовно її підзахисного була обрана 24 грудня 2019 року та продовжувалася уже 5 разів, а судовий розгляд ще не відбувся, чим, на її думку, порушено право ОСОБА_4 на справедливий суд.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає необхідним зазначити наступне:

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, суд погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення саме цими особами інкримінованого їм кримінального правопорушення (злочину).
Вирішуючи клопотання прокурора, суд зважає також на те, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків, які на сьогодні не допитані судом.

Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинувачених від суду.

Також, на обґрунтування ризику можливого переховування обвинувачених від правосуддя, суд надає оцінку особам обвинувачених, які тяжкими захворюваннями, що перешкоджали б утриманню їх під вартою, не страждають; раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, однак це не призвело до позитивних змін в особистості обвинувачених і не створило у них готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві; що свідчить про підвищену суспільну небезпечність і небажання стати на шлях виправлення.

У зв`язку з вказаними обставинами суд дійшов висновку про те, що обвинувачені не мають міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду.

Водночас, наявність у обвинувачених постійного місця проживання не гарантує усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому, зважаючи на письмову заяву потерпілої ОСОБА_8 про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , ризик незаконного впливу останнього на потерпілу суд вважає відсутнім, однак інші ризики, пердбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені вище, суд вважає такими, що продовжують існувати.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченими інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, дають підстави суду для продовження строку дії запобіжних заходів щодо них.

Суд враховує, що відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України та статті 176 КПК України тримання під вартою є винятковим та найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, а також запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених, суд на теперішній час не встановив.

Доводи захисників обвинувачених щодо заперечення проти продовження строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжних заходів.

За вказаних обставин, враховуючи, що судове провадження у даній справі Черкаським районним судом Черкаської області не закінчено, учасники провадження та свідки не допитані, не досліджені інші докази у справі, беручи до уваги необхідність виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, з метою запобігти спробам переховування від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 та частиною третьою статті 199 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відтак, суддійшов висновку, що підстав для зміни чи скасування міри обраних під час досудового розслідування запобіжних заходів немає, а тому обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявив про застосування до нього насильства з боку працівників поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області під час його затримання, здійсненого 23 грудня 2019 року, а також під час допиту у приміщенні вказаного відділу поліції.

За приписами частини 6 статті 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 197, 206, 314-316, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та провести його одноособово у відкритому судовому засіданні у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області у залі судових засідань о 14 годині 00 хвилин 09 жовтня 2020 року.

Визначити резервну дату судового засідання на 14 годину 30 хвилин 11 листопада 2020 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», продовживши строки тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, тобто до 29 листопада 2020 року включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження, направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» - для виконання, а також прокурору для контролю.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Строк дії ухвали складає шістдесят днів з дня її проголошення та до 29 листопада 2020 року, включно.

Прийняти від обвинуваченого ОСОБА_4 заяву про застосування до нього насильства з боку працівників поліції Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області під час його затримання, здійсненого 23 грудня 2019 року, а також під час допиту у приміщенні вказаного відділу поліції.

Доручити прокурору провести дослідження фактів, викладених в заяві обвинуваченого ОСОБА_4 .
Про результати перевірки вказаної заяви негайно повідомити суд.

Зважаючи на те, що факти, викладені в заяві, мали місце 23 грудня 2019 року, підстав для забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження обвинуваченого та вжиття необхідних заходів для забезпечення його безпеки, суд не вбачає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження обвинуваченим міри запобіжного заходу може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у порядку та строки, встановлені законом.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1