Справа № 352/130/19
Провадження № 1-кп/352/53/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000028 від 18.01.2019 р. про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , неофіційно працюючого водієм на п/п «Микулинецьке», одруженого, утриманця однієї неповнолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , з повною середньою освітою, українця, громадянки України, військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

27 грудня 2018 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що по сусідству з ним по АДРЕСА_1 , у будинку ОСОБА_6 ніхто не проживає, вступив у злочинну змову з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, з метою вчинення крадіжки металевих конструкцій з будинку останньої.

Того ж вечора, реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, проникли на територію подвір`я ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_2 , де особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, скориставшись підручними засобами ломом-цвяходером, виламав врізний замок вхідних дверей, після чого відчинили їх та проникли всередину будинку. Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_4 разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів, з єдиним умислом на заволодіння чужим майном та маючи на меті незаконне збагачення, частково зруйнувавши кахельну піч, демонтували і таємно викрали з неї кухонну металеву плиту тафлю «бляд», металеві дверцята печі та жаротривку решітку печі.

Продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом на таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , за попередньою змовою групою осіб разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вийшовши з викраденим з будинку, таємно викрали з-під сходів будинку металеву решітку.

У подальшому, ОСОБА_4 разом із особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим, залишили місце вчинення злочину та перенесли викрадене до будинку ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_1 .

Бажаючи розпорядитись викраденим майном, наступного дня ОСОБА_4 продав викрадене майно, видавши його за власне, на пункті прийому брухту металів ОСОБА_7 , який не був обізнаний про неправомірну діяльність ОСОБА_4 , за що останній отримав грошову винагороду в сумі 276 грн., які ОСОБА_4 разом з особою, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження. розділили між собою порівну.

Таким чином, внаслідок неправомірних дій, ОСОБА_4 та особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження, завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 276 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Також суду показав, що ініціатором скоєння крадіжки був саме ОСОБА_8 , а він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, погодився на пропозицію останнього, щодо спільного скоєння злочину. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілою та односельчанами, оскільки позицінував себе серед останніх ввічливим та добропорядним односельчанином. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, а всі заподіяні потерпілій матеріальні збитки відшкодував в добровільному порядку

Потерпіла ОСОБА_6 дала суду показання про те, що вранці 28.12.2018 р. від свого сина довідалася, що з її новобудови розташованої в АДРЕСА_2 , викрадено металеві частини кахельної печі, а саме металеву плиту тафлю, металеві дверцята та жаротривку решітку, а з-під вхідних сходів будинку металеву решітку. Згодом від працівників поліції довідалася, що крадіжку скоїли ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Обвинуваченого ОСОБА_4 характеризує з позитивної сторони, як ввічливого односельчанина. Також потерпіла ствердила про те, що ОСОБА_4 повністю відшкодував спричинену їй злочином шкоду, жодних претензій до останнього немає. Просить суд суворо обвинуваченого не карати та не призначати йому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного, потерпілої ОСОБА_6 та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_4 . Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, так як він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб, вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням змісту вищенаведених рішень Європейського суду з прав людини та призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обтяжуючих відповідальність підсудного обставин, суд відносить вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні потерпілій злочином збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній вкрай негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, одружений, являється утриманцем однієї неповнолітньої дитини, має тісні соціальні зв`язки, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені пом`якшуючі обставини, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст. 69 КК України та призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, тобто нижче від найнижчої межі передбачене санкцією ст. 185 ч. 3 КК України, проте пов`язане з ізоляцією від суспільства, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому, із застосуванням норм ст. 69 КК України, покарання у виді одного року позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 26.02.2020 р., зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: пічну кухонну металеву плиту «блят», пічні металеві дверцята, жаротривку решітку, металеву решітку - повернути за приналежністю потерпілій ОСОБА_6 ; диск із відеозаписами з камери спостереження зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та потерпілій негайно, після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1