Справа № 128/1295/20
Провадження №11-кп/801/960/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого Воєйкова ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року,
якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України відносно
засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця м. Москва Російської Федерації, з середньою технічною освітою, неодруженого, до засудження непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 ,
вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ст.ст.15 ч.3, 162 ч.1, 15 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

21.09.2018 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання ДУ «Стрижавська виправна колонія №81» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 .
Подання заявником умотивовано тим, що ОСОБА_7 є раніше неодноразово засудженою особою, востаннє 13.04.2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст. 15, ч.1 ст162, ч.2 ст. 15, ч.3 185, ч.1 ст. 70, ч.1, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 16.11.2017, кінець 16.02.2021.
Вказує, що застосуванню ст.81 КК України підлягав по відбуттю 3/4 строку -24.04.2020 року. Рішенням комісії з питань застосування до засуджених ст.ст.81, 82 КК України та ст.101 КВК України представлений до умовно-дострокового звільнення, протокол № 16 від 04.05.2020 року. Стан здоров`я засудженого задовільний.
Вважає, що засуджений ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому просив суд звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно ОСОБА_7 відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23.06.2020 року скасувати, а клопотання задовільнити та застосувати відносно нього вимоги ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, яка винесена без урахування обставин зазначених в клопотанні установи. Також судом не було враховано те, що в порядку ст.89 КК України він є раніше не судимою особою, має вкрай незадовільний стан здоров`я у зв`язку з чим неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозами: виразкова хвороба шлунку, пілоростеноз, гіпертонічна хвороба, остеохондроз грудного та поперекового відділів хребта, хронічний гепатит. Суд дійшов помилкового висновку про необхідність відмови в задоволенні його клопотання, оскільки він є працевлаштованим не офіційно з червня 2019 року не з його вини. Тому, враховуючи те, що він відбув 3/4 строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому вважає що до нього слід застосувати вимоги ст.81 КК України про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, строк якого закінчується 16.02.2021 року.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.
Засуджений ОСОБА_7 повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду його скарги, проте не виявив бажання бути особисто присутнім під час її розгляду, а також про це не зазначав у своїй апеляційній скарзі.
Представник ДУ «Стрижавська ВК (№81)» в судове засідання для участі в розгляді апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 не прибув, хоча повідомлявся належним чином про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте не повідомив суд про поважні причини свого неприбуття.
Клопотань від учасників провадження щодо відкладення судового розгляду на адресу суду не надходило.
Прокурор не заперечував проти проведення апеляційного розгляду у відсутність засудженого та представника ДУ «Стрижавська ВК (№81)», тому відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України судовий розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як визначено ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Крім того у п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів апеляційного суду переконана, що вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Зокрема, відмовляючи у задоволенні клопотання ДУ «Стрижавська ВК (№81)» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного йому покарання вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.04.2018 року, суд першої інстанції врахував те, що засуджений ОСОБА_7 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, має 3 заохочення, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, є неодноразово судимою особою за вчинення умисних корисливих злочинів за які раніше звільнявся судом умовно-достроково від відбування призначеного покарання за вироком суду від 24.06.2015 за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину (ч.3 ст.185 КК України), але висновків для себе не зробив, не виправдав надану довіру суспільства та суду і знову вчинив умисні злочини, серед яких тяжкий корисливий злочин.
Суд першої інстанції вважав, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів перед судом, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці він став на шлях виправлення, а висновок ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» щодо можливості умовно-дострокового звільнення згідно ст.81 КК України є передчасним та недоведеним достатніми об`єктивними доказами.
Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним. Разом з тим, суд враховує також і те, що ОСОБА_7 хоч рахується в порядку ст.89 КК України раніше не судимим, проте неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений за вчинення злочинів за які відбував реальну міру покарання, та уже звільнявся умовно-достроково. Проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив умисний тяжкий злочин, за який його було засуджено Шевченківським районним судом м. Чернівці до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 немає.
Так, відповідно до наявних в матеріалах судового провадження характеристики та довідки про наявність дисціплінарних стягнень та заохочень по особовій справі засудженого, ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.11.2017 року. З 17.11.2017 року під час утримання в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» м. Чернівці характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися. З 23.07.2018 року під час утримання в ДУ «Стрижавська ВК (№81)» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися. З 05.10.2018 року під час утримання в ДУ «Шепетівська ВК (№98)» с. Климентовичі характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочення не застосовувалися.
В ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 13.12.2018 року, де за час відбування покарання один раз за порушення встановленого порядку притягувався до дисциплінарної відповідальності та тричі заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
На виробництві установи офіційно не працевлаштований, однак виконує разові доручення по роботах з благоустрою установи, що також підтверджується викладеним в апеляційній скарзі.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих правил поведінки з персоналом установи, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої йому роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Також до виконання робіт з благоустрою установи ОСОБА_7 ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення», підтримує соціально-корисні зв`язки із співмешканкою та двома синами шляхом телефонних розмов, отримав одну посилку, побачення не надавались. Вину в скоєному злочині за вироком суду визнав частково. Згідно вироку суду на проведення експертиз 296 грн. 61 коп. виконавчі листи до установи не надходили.
Також встановлено, що ОСОБА_7 застосуванню ст.101 КВК України (переведенню до дільниці соціальної реабілітації) за формальними ознаками, підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 30.06.2019 року. Рішенням комісії установи засудженому було відмовлено як особі, яка не стає на шлях виправлення.
Застосуванню ст.82 КК України за формальними ознаками підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 16.01.2020 року. Комісією установи відмовлено в замінні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Під дію ст.81 КК України за формальними ознаками підлягає по відбуттю 3/4 частини строку покарання - 24.04.2020 року, у зв`язку з чим, згідно рішення комісії за час відбування покарання довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
На профілактичному обліку установи перебуває, як особа схильна до членоушкодження.
Відповідно до наявної в матеріалах провадження медичної довідки від 04.05.2020 виданої амбулаторно-поліклінічним відділенням Стрижавської багатопрофільної лікарні №81, засуджений ОСОБА_7 , 1963 року народження знаходиться на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань з діагнозом: Виразкова хвороба шлунку. Стан здоров`я задовільний.
Також відповідно до виписки з амбулаторної медичної карти засудженого ОСОБА_7 від 31.01.2019 р. за підписом завідувача медичної частини, приєднаної ОСОБА_7 до апеляційної скарги встановлено, що за період відбування покарання в ДУ «Стрижавська ВК (№81)» протягом 2018-2019 останній звертався за медичною допомогою з приводу виразкової хвороби шлунку, поліростенозу, остеохондрозу грудного та поперекового відділів хребта, хронічного гепатиту неуточненої етіології, гіпертонічної хвороби, алергічного дерматиту, шлункової диспесії.
Встановлено, що матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_7 у ДУ «Стрижавська ВК (№86)», та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

На думку колегії суддів, поведінка засудженого ОСОБА_7 може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, оскільки наявність у засудженого як заохочень, так і одного дисциплінарного стягнення, є у даному випадку недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання установи повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно до вимог ч.5 ст.154 КВК України начальником органу або установи виконання покарань може бути подано до суду подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 23 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4