Кримінальне провадження № 612/764/19
Номер провадження 1-кп/629/179/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000182 від 14.08.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, перебуваючого у цивільному шлюбі, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 12.08.2005 року Свердловським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 186, ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 06.01.2006 року Свердловським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,;

- 08.02.2010 року Каменнобродським районним судом м. Луганськ за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строк 3 роки;

- 16.09.2010 року Артемівським районним судом м. Луганськ за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

- 28.10.2013 року Перевальським районним судом Луганської області за ст. 391 КК України до 1 року позбавлення волі; звільненого 11.09.2014 року по відбуттю строку покарання;

- 12.10.2016 року Близнюківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту; звільненого 28.02.2017 року з Диканівської виправної колонії Харківської області (№12) по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в:

13 серпня 2019 року, близько 21 години 45 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Шкільна в с. Бурбулатове, Близнюківського району, Харківської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_5 та маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, завдав один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/95-ЛЗ/19 від 15.09.2019 року тілесне ушкодження закритий перелом нижньої щелепи в ділянці кута з лівого боку, що по ступені тяжкості є середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання перелому необхідно більше як 21 день, згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, пояснив, що проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . В серпні 2019 року, точної дати не пам`ятає, близько 22-00 години збирався їхати на роботу, працює на полях. Він разом зі співмешканкою ОСОБА_7 вийшли на подвір`я. Потім ОСОБА_7 вийшла за двір і зробила ОСОБА_5 і його двом товаришам, які проходили біля їх будинку зауваження, щоб вони голосно не кричали. Але вони почали нецензурно на її адресу виражатися. Після чого, він вийшов і теж зробив ОСОБА_5 зауваження. В цей час ОСОБА_5 розвернувся, і як йому здалось, спробував на нього накинутися. Особи, які були з ОСОБА_5 відійшли у бік і почали на його адресу образливо висловлюватися. Він спочатку відштовхнув ОСОБА_5 , а потім вдарив один раз кулаком в область обличчя. Від удару ОСОБА_5 впав. Потім ОСОБА_5 сам піднявся і разом зі своїми товаришами пішов у бік свого будинку, а він сів на велосипед і поїхав на роботу. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_5 написав заяву до поліції. Також вказав, що декілька разів приходив до ОСОБА_5 щоб поговорити про подію яка відбулася за його участі, але останній на контакт не йшов. Пояснив, що згоден був в рахунок відшкодування шкоди сплатити потерпілому 1500 гривень, а не як він просив 15000 гривень. Цивільний позов не визнав в повному обсязі, вважає, що квитанції, які надав потерпілий на підтвердження матеріальних збитків не відповідають дійсності.
Крім повного визнання своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України, вина ОСОБА_4 , повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України та іншими доказами, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні, який пояснив, що 13 серпня 2019 року, близько 22-00 години, він разом з двома товаришами йшов вздовж вулиці Шкільна, де їм на зустріч йшли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Те, що вони йшли на зустріч він зрозумів по їх голосам, так як він має інвалідність по зору з дитинства, тому орієнтується по голосам. Вказав, що бачить тільки світло і силуети при гарному освітленні. Дійсно він розмовляв по телефону, можливо і голосніше ніж це потрібно. ОСОБА_7 зробила йому зауваження і штовхнула в плече. На її зауваження він не відреагував, а навпаки грубо відповів. Коли пройшов декілька метрів відчув удар в область щелепи. Від удару він впав, зверху на нього сів ОСОБА_4 і почав наносити удари кулаками в грудну клітку, скільки саме було ударів не пам`ятає. Потім ОСОБА_8 допоміг йому піднятися і вони пішли додому. Коли повертав на свою вулицю ОСОБА_4 його наздогнав і ще раз вдарив, а потім вони від нього пішли. Після чого він викликав поліцію і написав заяву про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності. Пояснив, що допускає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 могли вийти зі свого подвір`я і рухатися вулицею. В обґрунтування цивільного позову зазначив, що поніс значно більші матеріальні збитки ніж ті які вказані в позові та підтверджені квитанціями, оскільки збереглися не всі квитанції. Щодо відшкодування моральної шкоди вказав, що злочинними діями ОСОБА_4 йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він зазнав фізичного болю та страждання під час побиття. Крім того він переніс операцію на щелепі, в результаті чого тривалий час не міг нормально розмовляти та їсти;
- показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, який пояснив, що влітку 2019 року, в вечірній час він разом з ОСОБА_5 йшли по АДРЕСА_2 , до магазину. Йшли мовчки, ОСОБА_10 розмовляв по телефону. Потім вийшов ОСОБА_4 , зробив ОСОБА_11 зауваження, сказав, що в нього сплять діти і вдарив ОСОБА_12 кулаком в щелепу. Від удару ОСОБА_10 впав. Потім він допоміг ОСОБА_11 піднятися і вони пішли додому. Вдома викликали поліцію. Пояснив, що окрім нього, потерпілого і обвинуваченого нікого не було. Також вказав, що обвинувачений наніс лише один удар в область щелепи, більше ударів не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні, яка пояснила, що з ОСОБА_4 перебуває у цивільному шлюбі. Пояснила, влітку 2019 року, точної дати не пам`ятає, близько 22-00 години вона з цивільним чоловіком знаходилися вдома. Через відчинені вікна почула, що на вулиці ОСОБА_5 дуже голосно розмовляє по телефону. Вони з чоловіком вийшли на подвір`я, так як ОСОБА_4 необхідно було йти на роботу. Коли вона вийшла на подвір`я, ОСОБА_10 стояв через дорогу поруч з їхнім подвір`ям. Вона зробила йому зауваження, сказала, що в будинку сплять діти і щоб він голосно не кричав. ОСОБА_10 почав її ображати, висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_4 перейшов дорогу, підійшов до ОСОБА_12 та вдарив його один раз кулаком правої руки в область щелепи. Після чого розвернувся і поїхав на роботу, а вона залишилася на подвір`ї чекати приїзд поліції, яку викликав ОСОБА_13 . Вказала, що ОСОБА_10 після удару не падав і їх ніхто не розмиряв;
- показаннями свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні, який пояснив, що очевидцем самої події не був. Вказав, що влітку 2019 року, точної дати не пам`ятає, в вечірній час їхав на своєму автомобілі по вул. Шкільна в с. Бурбулатове, Близнюківського району, Харківської області, де почув, що група людей голосно розмовляє. Він звернув на вул. Миру і зупинив автомобіль. Вийшовши побачив, що потерпілий з обвинуваченим сваряться і розмовляють на підвищених тонах. Він сказав щоб вони не сварилися, після чого вони всі розійшлись. Про те, що ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження від дізнався від односельчан;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому зазначено, що 13.08.2019 року до ЧЧ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 , про те, що 13.08.2019 року по вул. Центральна, с. Бурбулатове, Близнюківського району, Харківської області, йому було умисно спричинено тілесні ушкодження;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.08.2019 року, в якому ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 13.08.2019

року, після 22-00 години, за адресою: вул. Шкільна, с. Бурбулатове нанесли йому тілесні ушкодження в область голови та грудної клітини. Після конфлікту, коли він прийшов додому виявив відсутність мобільного телефону, вартістю приблизно 300 гривень та грошових коштів у сумі 1500 гривень, а саме дві купюри по 500 гривень, дві купюри по 200 гривень та одна купюра 100 гривень;
- протоколом огляду місця події від 13.08.2019 року, згідно якого була оглянута ділянка місцевості, яка знаходиться навпроти домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.08.2019 року, в якому ОСОБА_5 просить прийняти міри до ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у виді затримання та пред`явлення обвинувачень у скоєнні ними правопорушень відносно нього 13.08.2019 року;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2019 року з фототаблицею до нього за участю свідка ОСОБА_7 , під час якого свідок ОСОБА_7 добровільно показала та розповіла про обставини події від 13.08.2019 року, а саме 13.08.2019 року, близько 22-00 години вона разом і своїм співмешканцем ОСОБА_4 перебувала по вул. Шкільна, с. Бурбулатове, Близнюківського району, Харківської області, де зустріли ОСОБА_12 , якого поруч тримав за руку неповнолітній ОСОБА_17 ОСОБА_10 голосно розмовляв, на що вона зробила йому зауваження. ОСОБА_10 почав грубити на її адресу. ОСОБА_18 заступився за неї, підійшовши до ОСОБА_12 та вдарив його один раз правою рукою в область шиї, куди саме не роздивилася, але не виключала можливості, що цей удар міг потрапити у щелепу ОСОБА_19 . Від удару ОСОБА_10 впав на спину, полежавши близько трьох хвилин. ОСОБА_17 в свою чергу почав захищати ОСОБА_12 та наніс близько одного удару правою ногою в область голови ОСОБА_20 , після чого взяв дерев`яну палицю та почав погрожувати ОСОБА_21 , при цьому тікаючи від нього вона в свою чергу попросила ОСОБА_20 припинити бійку. Після чого вони пішли до себе додому, а ОСОБА_17 узявши під руки ОСОБА_12 пішли в невідомому їй напрямку. Також, вказала, що грошових коштів та мобільного телефону у ОСОБА_12 вона не бачила та гадає, що ОСОБА_10 втратив їх із власної необережності;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2019 року за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_22 , під час якого свідок ОСОБА_22 добровільно надав пояснення стосовно обставин події, яка відбулася 13.08.2019 року, а саме пояснив, що 13.08.2019 року, близько 22-00 години він разом зі своїм товаришем ОСОБА_5 перебував по вул. Шкільна в с. Бурбулатове, Близнюківського району, Харківської області, де зустріли ОСОБА_23 , яка зробила ОСОБА_11 зауваження, щоб той голосно не розмовляв по телефону. ОСОБА_10 попрохав не чіпати його, після чого ОСОБА_18 заступився за ОСОБА_23 , підійшовши до ОСОБА_12 та вдарив його один раз правою рукою в область щелепи по лівій стороні обличчя. Від удару ОСОБА_10 впав на спину, полежавши 5 хвилин. В момент коли він лежав на спині на нього зверху сів на живіт ОСОБА_18 , після чого він почав їх розбороняти. При цьому взяв до своїх рук дерев`яну палицю та погрожував застосувати в бік ОСОБА_24 . Потім ОСОБА_25 попросила ОСОБА_20 припинити бійку, після чого вони пішли в невідомому напрямку;

- висновком експерта №12-14/95-ЛЗ/19 від 15.09.2019 року, згідно якого у ОСОБА_5 мали місце садна на спині в області нижнього краю правої та лівої лопаток; закритий перелом нижньої щелепи в ділянці кута з лівого боку; гематоми лівих підщелепної, щічної, білявушно-жувальної ділянок.
За ступенем тяжкості закритий перелом нижньої щелепи це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання перелому необхідно більш як 21 день, згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.; садна та гематоми це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.
Вищевказані закритий перелом нижньої щелепи в ділянці кута з лівого боку, гематоми лівих підщелепної, щічної, білявушно-жувальної ділянок могли утворитися як від дії однієї так і від декількох травматичних дій тупого твердого предмету, що не відобразив в ушкодженні своїх індивідуальних особливостей, якими могли бути і руки людини в строк та за обставин вказаних потерпілим. Садна на спині в області нижнього краю правої та лівої лопаток утворились від дії тупого твердого предмету яким могла бути і поширена діюча поверхня при падінні і ударі об таку після надання тілу прискорення;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.09.2019 року та диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 , в приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , добровільно надав пояснення стосовно обставин події, яка відбулася 13.08.2019 року, а саме пояснив та показав, що 13.08.2019 року, близько 21-45 години він проходив по вул. Шкільна в с. Бурбулатове, Близнюківського району, Харківської області, де він почув, як йому Хаустова А. зробила зауваження на те, що він гучно розмовляє по телефону, але він не відреагував та відчув, як йому ОСОБА_26 наніс удар в обличчя, а саме з лівого боку в область щелепи. Після чого він не утримався на ногах та впав на землю на правий бік. Потім відчув, як йому на тулуб сів ОСОБА_18 та саме в цей час він відчув, як йому було нанесено ще удар в область ребер з лівого

боку. Через декілька секунд він відчув, що ОСОБА_20 стягли з нього. Коли він підвівся, до нього підійшов ОСОБА_27 та під час їхньої розмови він відчув як хтось вдарив його по голові ззаду, а саме в потилицю. Після цього він разом з товаришем направився додому;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.09.2019 року з фототаблицями до нього за участю свідка ОСОБА_9 , під час якого свідок ОСОБА_9 добровільно надав пояснення стосовно обставин події, яка відбулася 13.08.2019 року, а саме пояснив та показав, що 13.08.2019 року, близько 22 години він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_17 проходили по вул. Шкільна. ОСОБА_10 дуже гучно розмовляв по телефону і ОСОБА_28 зробила йому зауваження, щоб він тихіше розмовляв. Але ОСОБА_29 відповів щоб вона його не чіпала. Після чого до ОСОБА_12 підійшов співмешканець ОСОБА_30 аустової А. та нічого не пояснюючи, правим кулаком руки наніс йому один удар в область щелепи з лівого боку. Після удару ОСОБА_10 впав на землю, а саме на спину. ОСОБА_18 відразу сів на живіт ОСОБА_11 та почали боротися. Через п`ять хвилин ОСОБА_17 стягнув із ОСОБА_12 ОСОБА_24 . Після чого він, ОСОБА_10 та ОСОБА_17 направилися додому. Про те, що ОСОБА_18 наносив удари ОСОБА_11 він не бачив, тільки зі слів ОСОБА_29 йому відомо, що ОСОБА_11 наносились ще удари в область ребер;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.10.2019 року та диском з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , дослідженому в судовому засіданні, під час якого підозрюваний ОСОБА_4 знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 добровільно розповів та показав про обставини події від 13.08.2019 року, а саме пояснив, що 13.08.2019 року, близько 22-00 години він знаходився за двором біля свого будинку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_10 вчинив сварку. Він підійшов до нього, а саме через дорогу на узбіччя дороги та кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_11 в обличчя з лівого боку в область щелепи. Після цього ОСОБА_10 впав на землю на спину. Він присів біля ОСОБА_12 та попросив заспокоїтися, при цьому ОСОБА_10 намагався завалити його на землю. Але через деякий час він бросив ОСОБА_12 та поїхав на роботу. Вказав, що під час конфлікту він не бачив щоб ОСОБА_10 розмовляв по телефону, а також взагалі не бачив у нього телефон та грошові кошти.

Всі докази, дослідженні в судовому засіданні, суд вважає належними та допустимими, оскільки при їх отримані судом не встановлено істотного порушення прав та свобод обвинуваченого, гарантованих Конституцією та законами України, вони містять інформацію щодо доказування вини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення та обґрунтовують належність конкретного доказу для підтвердження вини обвинуваченого, стосуються його безпосередньої участі у вказаній події, тому суд бере їх за основу при ухваленні обвинувального вироку.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
За обставин зазначених вище, аналізуючи досліджувані докази по справі, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, перебуває у цивільному шлюбі, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не військовозобов`язаний, за місцем проживання характеризується задовільно.

Згідно досудової доповіді Близнюківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 05.02.2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення є високий, ризик небезпеки для суспільства високий.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України і приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75, 76 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 69-1 КК України у суду немає, так як суд застосовує до нього покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальних збитків в сумі 563,22 грн., моральної шкоди в сумі 30000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 563,22 грн. суд задовольняє повністю та стягує з обвинуваченого на користь ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в сумі 563,22 грн., так як позовна вимога знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 в частині стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 гривень, то суд задовольняє його частково, виходячи з наступного.

У відповідності зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у спричиненні фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду від 25.05.2001), згідно якого у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Крім того, у вказаній Постанові, в п. 9 звернуто увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Способи відшкодування моральної шкоди передбачені ч. 1 ст. 1168 ЦК України, виходячи з якої вона може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

В результаті скоєння злочину потерпілому ОСОБА_5 були завдані фізичний біль та душевні страждання, в зв`язку з чим суд задовольняє його позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 гривень, яка виходячи з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, має бути відшкодована одноразово в грошовому вираженні. Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому ОСОБА_4 обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілого.

Судові витрати на залучення експертів та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань

пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок відшкодування майнової шкоди 563,22 гривні, моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1