Ухвала
Іменем України
21 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 201/10862/13-к
провадження № 51-8582ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року,
встановив:

У касаційній скарзі засуджений висловлює вимогу про перегляд у касаційному порядку згаданих судових рішень, а також до скарги долучає клопотання про поновлення строку їх касаційного оскарження.
Засуджений ОСОБА_4 вже звертався до касаційного суду зі скаргою на вказані судові рішення, однак ухвалою Верховного Суду від 24 вересня

2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням мотивів прийнятого рішення, а касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК.

Перевіривши дотримання порядку та строку касаційного оскарження, Верховний Суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України

(далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Засуджений звернувся з касаційною скаргою після закінчення передбаченого законом строку на касаційне оскарження. Висловлюючи у клопотанні прохання про поновлення цього строку, засуджений вказав на те, що страждає на психічну хворобу, у період строку на касаційне оскарження знаходився у лікарні, що завадило йому реалізувати своє право на захист. Однак жодних документів на підтвердження цих обставин засудженим не надано.
За таких обставин підстави для поновлення строку касаційного оскарження відсутні.
Також суд вважає за необхідне згідно з приписом ст. 20 КПК роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02 червня 2011 року № 3460-VI (далі Закон № 3460-VI) право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, на всі види правових послуг, передбачені частиною другою ст.13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).
Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують Регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24 травня 2016 року № 1487/5).
Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначене відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.
Тому для одержання правової допомоги під час складання документів процесуального характеру засуджений, який відбуває покарання у виді позбавлення волі, за змістом статей 110 і 113 КВК вправі через адміністрацію виправної колонії звернутися до відповідного Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження вироку Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 20 травня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року.

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вказані судові рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3