Справа №127/6543/20
Провадження №1-кп/127/234/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 18.01.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України.
Відповідно до ст. 331 КПК України судом постановлено на розгляд учасників процесу питання доцільності зміни, скасування чи продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, оскільки судове провадження з об`єктивних причин не може бути розглянуто судом до закінчення строку дії попередньої ухвали суду про продовження утримання ОСОБА_4 під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , в зв`язку з тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, передбачених ст. 190 ч.2 КК України, тобто у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності, вчинених ним за попередньою змовою групою осіб, що підтверджується зібраними у справі доказами та за вчинення яких ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_4 не має соціально-стримуючих факторів: не працевлаштований, не одружений, не має постійного місця проживання на території Вінницької області, а тому зможе ухилятися від суду зважаючи на міру покарання яка йому загрожує, зможе продовжити вчиняти нові злочини, незаконно впливати на недопитаних потерпілих та свідків, а застосування в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам в кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти розгляду та задоволення усного клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_4 , оскільки воно заявлено з порушення вимог чинного законодавства, зокрема Глави 18 КПК України. Просив розглянути його письмове клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло в період з 22:00 години по 07:00 годину кожної доби за адресою: АДРЕСА_1 , яке мотивоване тим, що ОСОБА_4 майже 6 місяців утримується під вартою, що є порушенням вимог ч.3 ст. 197 КПК України, його підзахисний має міцні соціальні зв`язки та соціально-стримуючі фактори: вдівець, допомагає тещі у вихованні, лікуванні та утриманні свого сина-інваліда, який проживає з тещею. ОСОБА_4 має паспорт громадянина України, який вилучений правоохоронцями при затриманні, з 1999 року має постійне місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , має батька пенсіонера та матір-інваліда, які потребують його піклування. При цьому прокурором не доведено продовження існування ризиків в кримінальному провадженні чи появу нових ризиків, запобігти яким неможливо застосуванням до ОСОБА_4 альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Заслухавши клопотання сторони обвинувачення та сторони захисту, думку учасників судового провадження щодо заявлених клопотань, дослідивши письмове клопотання сторони захисту та наявні у суду матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Так, при вирішенні питання про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, тобто, у вчиненні злочинів середньої тяжкості, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, розмір завданої шкоди потерпілим, яка не відшкодована. Також суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 хоча і являється особою раніше не судимою, однак обвинувачується у вчиненні інкримінованих злочинів у співучасті з невстановленими досудовим слідством особами, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого йому діяння та наявних ризиків в кримінальному провадженні, останній не має достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки зазначені стороною захисту обставини про наявність на утриманні у ОСОБА_4 дитини та матері, які є інвалідами, а також батька-пенсіонера, не стали стримуючими факторами для запобігання злочинів, у вчиненні яких останній обвинувачується. При цьому про наявність у ОСОБА_4 постійного місця проживання суду не було надано переконливих доказів, оскільки зі слів самого обвинуваченого він до затримання тривалий час не проживав за місцем реєстрації у Черкаській області, винаймав житло то у м. Києві, то у м. Вінниці, де і обвинувачується у вчиненні злочинів, що свідчить про те, що він зможе ухилятися від суду, а також свідчить про те, що до затримання він не був єдиною особою, яка дбала про членів родини-інвалідів, які проживали з обвинуваченим в різних областях України.

Крім того, наявність невстановлених досудовим розслідуванням співучасників інкримінованого ОСОБА_4 злочину та відсутність у нього законного стабільного джерела доходу, його обізнаність з місцем проживання потерпілих, які являються особами похилого віку, викликає обґрунтовані ризики того, що останній перебуваючи на волі зможе продовжити вчиняти нові злочини, зможе чинити незаконний вплив на потерпілих.

Також, суд враховує відсутність відомостей про неможливість ОСОБА_4 утримуватись під вартою за станом здоров`я, розмір завданої шкоди потерпілим, відсутність у нього постійного місця проживання, зокрема і на території Вінницької області, а тому з врахуванням вимог ст. 5 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а саме: спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, та приходить до висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки застосування найсуворішого запобіжного заходу в даному випадку відносно ОСОБА_4 відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечуючи справедливий баланс інтересів особи та суспільства, оскільки обмеженням свободи обвинуваченого забезпечується, зокрема безпека суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується, вчинених, зокрема, відносно двох потерпілих осіб похилого віку.
Суд зазначає, що вказане стороною захисту порушення судом вимог ч.3 ст. 197 КПК України щодо порушення строку тримання під вартою ОСОБА_4 є необгрунтованим, оскільки вимоги даної норми закону стосуються строку тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідувння.
З огляду на вищевикладене, в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити, оскільки такий запобіжний захід не буде дієвим, враховуючи вищевикладене, а також розмір завданої обвинуваченим шкоди на загальну суму 335492,48 грн., кількість епізодів злочинної діяльності та даних про особу обвинуваченого.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196-199, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на 60 днів з 10 липня 2020 року до 07 вересня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: