Справа №403/33/20
провадження №1-кп/403/27/20
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2020 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Компаніївка
Компаніївського району Кіровоградської області,
адреса місця проживання, зареєстрована у
встановленому законом порядку:
АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця
проживання:
працюючого, маючого базову середню освіту,
одруженого, громадянина України, відомості про перебування на військовому обліку як військовозобовязаного - відсутні, раніше
судимого: 1) 14.01.2002 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.4 ст.117, ч.2 ст.118, ст.70 КК України до покарання у виді
позбавлення волі строком 8 років; 2) 25.02.2013 року Компаніївським районним
судом Кіровоградської області за ч.2 ст.152, ч.1
ст.122, ч.1 ст.152 КК України до покарання у виді 8
років позбавлення волі; 3) 07.11.2018 року Бобринецьким районним судом
Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України
до покарання у виді штрафу розмірі 1020,00 грн.; 4) 07.12.2018 року Компаніївським районним
судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.70
КК України до покарання у виді 2 років
позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
15 січня 2020 року близько 17 год. 50 хв. між дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 , які перебували на узбіччі дороги біля перехрестя вулиць Миру та Докучаєвської в с.Докучаєве Устинівського району Кіровоградської області, на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої в обвинуваченого ОСОБА_4 , який знаходився поряд з дружиною та втрутився в конфлікт між двома жінками, раптово виник умисел, спрямований на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень. В подальшому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, штовхнув потерпілу ОСОБА_6 , внаслідок чого остання впала на землю, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс близько 10 ударів ногами та руками по обличчю та тулубі потерпілої. Внаслідок вказаних дій обвинуваченого потерпілій ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця під лівим оком, садна верхньої частини грудної клітки, які згідно висновку експерта №16 від 28.01.2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєному кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю. Суду показав, що дійсно 15 січня 2020 року, близько 18 год. 00 хв., він разом з дружиною та потерпілою ОСОБА_7 приїхали автобусом в с.Докучаєве Устинівського району. Під час поїздки він розмовляв із потерпілою, оскільки був з нею раніше знайомий, з приводу чого дружина зробила зауваження, на яке потерпіла відреагувала негативно. Після приїзду в с.Докучаєве та виходу з автобуса між його дружиною та потерпілою ОСОБА_6 , які перебували поряд з ним, виникла сварка, під час якої він штовхнув потерпілу на землю та після того, як остання впала, наніс їй декілька (близько 10) ударів. В скоєному щиро розкаявся. Прохав суд не призначати суворого покарання.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання по розгляду кримінального провадження не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила (а.п.156, 170, 181, 182).
З огляду на викладене, відповідно до положень ст.325 КПК України судом, після заслуховування думки учасників судового провадження щодо можливості за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини, передбачені ч.1 ст.91 КПК України, та, враховуючи, що згідно п.2 ч.3 ст.56 КПК України брати участь у судовому провадженні є правом потерпілого, судовий розгляд кримінального провадження проведено без участі потерпілої ОСОБА_6 ..
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження: прокурора, обвинуваченого, які не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ними визнаються та не оспорюються, зокрема, події кримінального правопорушення (часу, місця, способу вчинення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні; переконавшись, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицій; розяснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів щодо ступеня тяжкості спричиненого потерпілій тілесного ушкодження (висновку експерта) та характеризуючих особу обвинуваченого, необхідних для вирішення судом питань, передбачених п.2 ч.4 ст.374 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, які є послідовними, логічними та не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння змісту цих обставин обвинуваченим, суд приходить до висновку, щомало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; це діяння містить склад кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження;його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є встановленою та доведеною і він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння містило склад злочину, який класифікувався як злочин невеликої тяжкості.
З урахуванням положень ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі та змін, внесених до ст.12 КК України Законом України від 22.11.2018 року №2617-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01.07.2020 року, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, на дату судового розгляду класифікується, як кримінальний проступок.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 являється особою раніше судимою. Неодноразово вчиняв умисні середньої тяжкості та тяжкі злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, умисні середньої тяжкості злочини проти здоров`я особи та власності, а також тяжкий злочин проти власності, за які засуджувався до покарання виді позбавлення волі (а.п.173-177, 194).
Останній раз (з урахуванням дати вчинення кримінального правопорушення за даним вироком суду) засуджувався 07.12.2018 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки.
При цьому, визначаючи останній у часі вирок суду, ухвалений стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не приймається до уваги як такий, зазначений в обвинувальному акті вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.01.2020 року, яким обвинуваченого було засуджено за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання виді 3 років 2 місяців позбавлення волі, оскільки на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення за даним вироком суду (15.01.2020 року), вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.01.2020 року ще не був ухвалений.
На підставі викладеного, суд відповідно до положень ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з урахуванням: ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є кримінальним проступком; особи обвинуваченого, який являється особою раніше судимою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується задовільно, його щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутності обтяжуючих покарання обставин, приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинене ним суспільно-небезпечне діяння, що виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації юридичної відповідальності буде відповідним характеру вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його небезпечності, даним про особу обвинуваченого, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, згідно положень ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 по факту вчинення ним 13.09.2019 року таємного викрадення чужого майна (крадіжки) був засуджений за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі.
Інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, щодо якого здійснюється судовий розгляд, було вчинене ним 15.01.2020 року, тобто до постановлення вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року, що, як наслідок, вказує на необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком суду, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року.
Разом з тим, враховуючи, що при розгляді даного кримінального провадження суд дійшов висновку про необхідність та достатність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення, а згідно вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі з відбуванням його в умовах ізоляції від суспільства, суд відповідно до правил складання покарань, передбачених ч.1 ст.72 КК України, вважає за необхідне перевести менш суворий вид покарання у виді громадських робіт в більш суворий вид покарання - позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, що становить 21 день позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25.06.2018 року у справі №511/37/16-к, правила призначення покарання, передбачені ч.4 ст.70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні, а саме: витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні.
Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.
Згідно вироку Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2020 року обвинуваченому ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено обчислювати строк покарання з 17 год. 30 хв. 11.03.2020 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 369, 371, 373-376, 392, 394, 395, 532 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 168 (сто шістдесят вісім) годин.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком суду, що за правилами складання покарань, визначених ч.1 ст.72 КК України, становить 21 день позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.
Початок строку відбування покарання рахувати з 17 год. 30 хв. 11 березня 2020 року.
Зарахувати в строк покарання, призначеного за даним вироком суду, частково відбуте ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2020 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1