ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/33/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/150/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : домашній арешт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 05 січня 2021 року якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000 від 14.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

10.12.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України, які підтверджував наданими до клопотання доказами. Просив врахувати те, що ОСОБА_7 підозрюється, в тому числі, у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років. Вказував на існування передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, на що вказує тяжкість вчиненого злочину; впливу на свідків, з якими не проведено усіх необхідних слідчих дій, а також на ОСОБА_10 , як виконавця злочину; вчинення іншого, насамперед аналогічного кримінального правопорушення, так як підозрюваний офіційно не працевлаштований та отримує доход виключно від протиправної діяльності.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 05 січня 2021 року відмовлено взадоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час та покладено на нього обов`язки: заборони спілкуватись з свідками у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що слідчим суддею при постановлені ухвали неповно та поверхово проведено розгляд клопотання слідчого, без всебічної оцінки обставин в їх сукупності, без наведення достатніх доводів про відсутність у провадженні підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст.199 КК України, що посягають на важливі соціальні відносини у суспільстві, зокрема на належне функціонування системи оподаткування, на порядок виробництва та обігу підакцизних товарів, крім іншого посягають на засади добросовісної конкуренції, а найважливіше, зазначені злочини можуть призвести до отруєння людей, тому можуть посягати на життя та здоров`я людей, як споживачів недоброякісної підакцизної продукції та призвести до негативних економічних наслідків - існує необхідність у разі визначення судом застави під час обрання запобіжного заходу встановити її максимальний розмір.
Вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_7 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою та беручи до уваги, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним підозрюваного, останній може переховуватись від органів досудового розслідування і суду впливати на свідків у провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також те, що тяжкість даного кримінального правопорушення може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим застосування виняткового запобіжного заходу з метою забезпечення громадського спокою застосування запобіжного заходу є цілком виправданим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000235 від 14.01.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України.

04.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199 КК України.

Відмовляючи у задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним ризикам.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ст.179 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

На виконання вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Норма ч.4 ст.194 КПК України містить вказівку про те, що слідчий суддя, суд при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу має право застосувати більш м`який запобіжний захід, якщо прокурор не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України. Тобто зі змісту цієї норми вбачається право слідчого судді на власний розсуд вирішувати, який запобіжний захід може забезпечити запобігання ризикам.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції, а саме, право слідчого судді обирати між альтернативами, іншими більш м`якими запобіжними заходами, кожен з яких є законним, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу підозрюваного, справедливості й достатності обраного запобіжного заходу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.2 ст.204, ч.2 ст. 199КК України, а саме незаконне зберігання з метою збуту, а також збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вчинене за попередньою змовою групою осіб; незаконне виготовлення алкогольних напоїв, вчинений за попередньою змовою групою осіб; зберігання, придбання, перевезення з метою використання та продажу товарів, збуті підроблених марок акцизного податку, вчинений за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.

Разом з цим, у відповідності до вищенаведених норм закону, ті обставини, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимий не був, одружений та має двох неповнолітніх дітей на утриманні, має постійне місце проживання, підтверджених фактів ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування не встановлено, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо відсутності підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, слідчий суддя врахував всі характеризуючі дані про особу підозрюваного, у тому числі і тяжкість злочинів, в яких він підозрюється.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу і неврахування тяжкості скоєного підозрюваним злочину не містять належного обґрунтування. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, суддею врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи.

Зокрема, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

Посилання в апеляційній скарзі на можливість підозрюваного здійснювати вплив на свідків та іншого підозрюваного і вчинити інший злочин, не підтверджені належними доказами. Будь-яких відомостей про можливість вчинення підозрюваним вказаних дій, ні слідчим, ні прокурором не надано.
Апелянтом не надано відомостей, які б спростовували висновки слідчого судді стосовно ефективності домашнього арешту у нічний час, як запобіжного заходу відносно підозрюваного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності і має певне коло соціальних зв`язків, що у сукупності дає можливість обрання запобіжного заходу обраного слідчим суддею.

За таких обставин колегія суддів не вбачає процесуальних та фактичних підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту у нічний час прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжке.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 179, 376, 404, 407 ч.3 п. 1, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 05 січня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді