Справа №: 398/631/19
провадження №: 1-кп/398/81/21
ВИРОК
Іменем України

"21" січня 2021 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії кримінальне провадження, внесене у ЄРДР за №0000037 5 січня 2019 року, відносно

ОСОБА_7 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Комінтерн, Олександрійського району, Кіровоградської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштований, має неповнолітню дитину, громадянин України, раніше судимий вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 березня 2018 року за ч.1, 2 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Суд визнає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив злочин за таких обставин.

28 грудня 2018 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом із своїм малознайомим ОСОБА_9 разом були запрошені в гості до квартири ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись в квартирі ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. В цей час ОСОБА_7 помітив, що поруч із ним на кріслі лежить сенсорний мобільний телефон та у нього виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно умисно та цілеспрямовано, переслідуючи мету власної наживи, підозрюваний ОСОБА_7 впевнившись, що його злочинні дії ніхто не помітить, взяв мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_10 та поклав до кишені своєї куртки. Трохи згодом ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_10 , що ОСОБА_7 необхідно залишити квартиру ОСОБА_10 . ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення з телефоном останнього в кишені. Вказанами діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 майнової шкоди, згідно з висновком експерта № 91 від 28.01.2019 року на суму 1816,33 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 185 КК України.

Суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів, документів щодо речових доказів та процесуальних витрат. Суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, і також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати зазначені обставини в апеляційному порядку.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину та підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Також обвинувачений пояснив, що взимку у грудні 2018 року вдень приблизно о 15 годині ОСОБА_7 йшов із ОСОБА_11 по вулиці, у районі ринку Айсберг у місті Олександрії, та зустріли товариша ОСОБА_12 , який запропонував піти до нього додому випити горілки, щоб пом`янути його бабусю. Вони втрьох пішли додому до ОСОБА_12 , адресу ОСОБА_13 не знає, пам`ятає що це була квартира на 3 або 4 поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою, що зазначена в обвинувальному акті. Через 10-15 хвилин вони втрьох прийшли до цієї квартири. ОСОБА_12 по дорозі зайшов в магазин та придбав 2 пляшки горілки. Потім усі втрьох зайшли до ОСОБА_12 . У квартирі вони почали розпивати придбану горілку. Усі троє перебували у стані алкогольного сп`яніння. Коли вони допивали останню пляшку горілки почали обговорювати який алкоголь купити ще, однак ні в кого з них не було грошей. ОСОБА_12 тримав у руках свій телефон і образно казав, що можна закласти телефон, ніхто з присутніх на ці слова не відреагував та вони продовжували допивати другу пляшку горілки. Потім ОСОБА_7 взяв телефон ОСОБА_12 з крісла, цього ніхто з присутніх не бачив, після цього ОСОБА_7 поклав телефон до своєї кишені. Присутні цього не бачили, оскільки перебували у стані сп`яніння. ОСОБА_7 стверджує, що взяв цей телефон з метою закласти його в ломбард щоб отримати кошти і придбати горілки. Згоди потерпілого на це ОСОБА_7 не питав. Він пояснив, що його ніхто, зокрема і потерпілий ОСОБА_12 не просили здати телефон в ломбард. Ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_14 не знали про те, що ОСОБА_7 взяв телефон. Після цього ОСОБА_7 сказав ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , що йому треба йти і пішов з квартири. Потім ОСОБА_7 пішов в ломбард і заклав телефон, отримав за це 500 гривень, зайшов в магазин купив на ці гроші, а саме 250 грн солодощі і пішов до старшої дочки, яка живе окремо. Наступного дня ОСОБА_14 спитав ОСОБА_7 чи це він взяв телефон, ОСОБА_7 відповів, що це зробив він. ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_12 , вибачився, повернув йому решту 200 грн, які не були витрачені та свої документи, обцяючи, що викупить з ломбарду телефон і поверне йому, коли отримає зарплату. Менше ніж за тиждень ОСОБА_15 викупив телефон і передав його у правоохоронні органи, які повернули цей телефон потерпілому. ОСОБА_7 заявив, що повністю визнає вину, вважає, що вчинив неправильно, кається у вчиненому.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, тобто злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, а також те, що він має судимість, не перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, з 13.03.2012 по 23.03.2012 пройшов стаціонарне обстеження в обласному наркологічному диспансері, діагноз психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності, на обліку у психіатра не перебуває, має базову загальну середню освіту, не працевлаштований, має неповнолітню дитину, має позитивну характеристику за місцем реєстрації, під час досудового розслідування повернув потерпілому мобільний телефон.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

Згідно досудової доповіді ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації також вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів за ч.2 ст.185 КК України є покарання у виді позбавлення строком на 2 роки.

6 березня 2018 року ОСОБА_7 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 рік. Вирок набрав законної сили 6 квітня 2018 року. Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначив йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Отже, керуючись ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання ОСОБА_7 суд призначає згідно ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.78, ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків призначити ОСОБА_7 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 березня 2018 року, остаточне покарання у вигляді 2 років та 1 місяця позбавлення волі.

Судові витрати по справі, пов`язані за проведення судових експертиз у розмірі 572,00 грн. стягнути з ОСОБА_7 , на користь держави.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон марки ZTE Blade A601 GOLD залишити потерпілому ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно.

Суддя ОСОБА_1