ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1769/20 Номер провадження 11-кп/814/904/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 187 КК- Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з секретарем ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_9

та представника потерпілих адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 24 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, одружений, непрацюючий, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, в порядку ст.89 КК України не судимий,-

визнано винним у у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_11 - 77670 грн матеріальної та 10000 грн моральної шкоди, а на користь потерпілого ОСОБА_12 10000 грн моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в іншій частині кожному із потерпілих відмовлено.

Цивільний позов потерпілих в частині відшкодування витрат, понесених ними на правову допомогу, залишений без розгляду.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави 3454,22 грн судових витрат.

Згідно з вироком суду, 19 грудня 2019 року обвинувачений ОСОБА_8 з метою заволодіння майном ФОП « ОСОБА_13 » шляхом розбою, попередньо озброївшись ножем та молотком, направився до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 .

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, близько 09 год., ОСОБА_8 зайшов до приміщення вказаного магазину, де в цей час перебував продавець ОСОБА_12 , зачинив за собою вхідні двері на ключ та висловлюючи рішучість своїх намірів, діючи умисно, послідовно дістав із сумки ніж та молоток, якими демонстративно став погрожувати ОСОБА_12 спричинити тілесні ушкодження, зокрема завдати удари в голову, вимагаючи при цьому передати йому грошові кошти та мобільні телефони, що належать ФОП « ОСОБА_13 ».

Внаслідок висловлених погроз про застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, які сприймались ОСОБА_12 , як такі, що можуть бути безпосередньо реалізовані, останній змушений був не чинити ніякого опору та передати ОСОБА_8 належні ФОП « ОСОБА_11 » нові мобільні телефони різних марок та моделей.

Після цього, заволодівши внаслідок застосованих погроз відносно ОСОБА_12 вищевказаними телефонами, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втік та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 77 670 грн.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 подали апеляційні скарги в яких просять вирок суду змінити, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В обгрунтування апеляційних вимог вказують, що обвинувачений має хронічні захворювання, а саме: туберкульоз та діабет і потребує постійного медичного лікування. Перебуває у шлюбі і має на утримання трьох дітей, вину визнав в повному обсязі, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому, матеріальну шкоду визнав в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, промову прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, думку представника потерпілих про законність вироку суду, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Висновки суду щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 та доведеність його винуватості ґрунтуються на правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставинах, учасниками судового розгляду не оспорюються, а тому апеляційною інстанцією не перевіряються.

Доводи апеляції обвинуваченого та захисника ОСОБА_9 , про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення через його суворість та наявність підстав для пом`якшення призначеного покарання, колегія суддів вважає непереконливими з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше засуджувався за вчинення умисного корисливого злочину, покарання за який відбув та судимість за який погашена у визначеному законом порядку, визнав свою вину у вчиненні злочину і розкаявся у цьому, прийняв до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які обтяжують покарання, характеристику його особи, наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, стан його здоров`я, висновок органу пробації, відповідно до якого він має середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, та призначив йому мінімальне покарання в межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі, яке, на думку колегії суддів є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Окрім того, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ніде не працював, суспільно-корисною працею не займався, неодноразово засуджений, що ставить під сумнів, що саме він матеріально забезпечував свою родину і утримував трьох дітей.

Інші обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, у повній мірі були враховані судом при винесенні вироку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_14 без ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування ст. 75 КК України, як того просять апелянти, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, судове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв`язку з чим апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407,419 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 24 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а особою, яка перебуває під вартою у той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 . ОСОБА_15 .