Справа № 171/250/20
Провадження № 1-кп/0182/790/2020
У Х В А Л А
Іменем України

08.12.2020 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001093 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України
за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:
В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0001093 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 115 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, оскільки, стосовно неї продовжують існувати ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від суду обвинуваченої, тиску на свідків з метою зміни ними своїх показань.

Обвинувачена ОСОБА_5 відмовилась від участі в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думку сторін судового провадження, колегія суддів враховує наступне.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що може спонукати її переховуватись від суду.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. При цьому колегія суддів враховує положення ст.178 КПК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченій, у разі визнання її вини у вчиненні злочину, в якому ОСОБА_5 обвинувачується, вчинення нею злочину, який потягнув за собою смерть людини.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання за клопотаннями прокурора та захисника, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме наявність постійного місця реєстрації та проживання, а також недоведення стороною обвинувачення ризиків тиску на свідків, ризику переховування від суду, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт за адресою її проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Приймаючі таке рішення колегія суддів також зважає на те, що обвинувачена тривалий час не доставлялась до зали суду конвойною службою.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 331 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченої відмовими, клопотання адвоката задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

заборонити ОСОБА_5 цілодобово залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ;

утриматись від спілкування з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню;

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали з 08.12.2020 року до 08.02.2021 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Апостолівського відділення Нікопольському відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченої.

Нікопольському ВП ГУНП у Дніпропетровській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3