Справа № 738/1365/20
№ провадження 1-в/738/209/2020
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання засудженого ОСОБА_2 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 , в якому останній, посилаючись на частину 5 статті 72 КК України, просить зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 лютого 2017 року до 13 липня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Виклад позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_2 вчинив злочин після 21 червня 2017 року, а тому стосовно нього підлягає застосуванню ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2146- VIII, підстав для застосування ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII відсутні.
Встановлені судом обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі. Згідно з даним вироком запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з часу його фактичного затримання, а саме з 25 лютого 2017 року.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року вирок суду першої інстанції залишено без змін. На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) ОСОБА_2 зараховано у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 25 лютого 2017 року по 20 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Галицького районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року набрав законної сили 20 листопада 2018 року.
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 червня 2020 року ОСОБА_2 засуджений за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_2 покарання за вказаним вироком приєднано невідбуту частину покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року та остаточно визначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Згідно з даним вироком суду запобіжний захід ОСОБА_2 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Галицького районного суду м. Львова від 10 червня 2020 року набрав законної сили 13 липня 2020 року.
Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Відповідно до ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
Положення, передбачені ч.5 ст.72 КК України, регулюються саме цим кодексом, у зв`язку з чим охоплюється поняттям «закон про кримінальну відповідальність».
Відповідно до вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частина п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».
Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України слід керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046- VIII (пряма дія Закону №2046- VIII) (пункт 107 постанови).
При цьому, відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_2 вбачається, що останній був затриманий 25 лютого 2017 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та стосовно нього ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2017 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі, раніше застосований в рамках цього кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, строк покарання обчислюється з 25 лютого 2017 року.
Рішенням суду апеляційної інстанції в рамках вказаного кримінального провадження засудженому ОСОБА_2 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 25 лютого 2017 року по 20 листопада 2018 року, з дня фактичного його затримання по день набрання вироком Галицького районного суду м. Львова від 10 липня 2018 року законної сили.
Разом з цим, з вироку Галицького районного суду м. Львова від 10 червня 2020 року, вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_2 вчинив 28-30 листопада 2019 року, 2, 3, 6, 7, 9, 10 - 15 грудня 2019 року, перебуваючи в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, запобіжний захід в рамках даного кримінального провадження стосовно засудженого ОСОБА_2 не обирався.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року за №838-VIII, статтями 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же термін з моменту її отримання.
Повний текст ухвали виготовлений 03 листопада 2020 року.

Суддя ОСОБА_1