Справа № 991/6304/20
Провадження1-кс/991/6491/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м.Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 14.07.2020, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

27.07.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання вчинити дії.

У скарзі ОСОБА_3 просив визнати незаконними дії уповноваженої службової особи НАБУ щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявами про кримінальне правопорушення від 21.06.2020 і 14.07.2020; зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви від 14.07.2020; розпочати досудове розслідування.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 27.07.2020 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

Ухвалою від 28.07.2020 відкрито провадження у справі за скаргою в частині вимог скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 14.07.2020, зобов`язання вчинити дії та призначено судове засідання.

У зв`язку з викладеним, слідча суддя розглядає скаргу в межах вимог, які стосуються оскарження бездіяльності службової особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 14.07.2020 та зобов`язання вчинити дії.

Скарга обґрунтована тим, що 15 липня 2020 року ОСОБА_3 надіслав через засоби поштового зв`язку «Нова пошта» до Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинене кримінальне правопорушення, в якій повідомив обставини про вчинення суддею Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 дій, які на думку заявника свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які вважає слід кваліфікувати за ст. 191, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за його заявою від 14 липня 2020 уповноваженою службовою особою НАБУ внесені не були, у зв`язку з чим заявник просить зобов`язати уповноважену службову особу НАБУ, до компетенції якої входить внесення відомостей до ЄРДР, внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, що зазначене у його заяві від 14 липня 2020 та розпочати досудове розслідування за вказаними фактами в заяві ОСОБА_3 .

Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с. 68-69) у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати скаргу за його відсутності.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги (а.с. 70-72) у судове засідання не з`явився, позиції щодо скарги, яка розглядається не висловив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідча суддя, вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги. Також слідча суддя вважає за можливе розглядати скаргу у відсутність особи, яка її подала, зважаючи на подані ОСОБА_3 заяви щодо розгляду скарги у його відсутність.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідча суддя дійшла такого висновку.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Під час розгляду скарги встановлено, що 15.07.2020 ОСОБА_3 надіслав за допомогою засобів поштового зв`язку експрес-накладною «Новапошта» до Національного антикорупційного бюро України заяву від 14.07.2020 року про вчинене кримінальне правопорушення. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомив факти про можливе вчинення суддею Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 дій, які на думку заявника свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, котрі можна кваліфікувати за ст.191, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Вказані протиправні дії полягають в тому, що суддя Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 у матеріалах справи № 159/2108/18 використовує завідомо підроблений документ із своїм підписом та печаткою суду з метою рейдерського захоплення привласнення, заволодіння майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, яке належало до смерті матері особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 . Окрім того, суддя Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 використовує завідомо підроблений документ ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі №159/4123/16-ц від 01.12.2016 року про розлучення його брата ОСОБА_6 і громадянки ОСОБА_7 .

Вважає, що такі дії судді Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 свідчать про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених за ст.191, ч.4 ст. 358 КК України.

Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України. Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті, тобто стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-1 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.

Подана скарга належить до підсудності Вищого антикорупційного суду, оскільки у заяві від 14.07.2020 повідомляється про вчинення суддею Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 можливого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, який належить до переліку корупційних кримінальних правопорушень, зазначених у примітці статті 45 КК України, і щодо нього наявна одна з обов`язкових умов, яка вказана в пункті 1 частини п`ятої статті 216 КПК України вчинення злочину суддею місцевого суду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України згідно з вимогами ст. 33-1 КПК України не належить до підсудності Вищого антикорупційного суду, тому слідча суддя цього суду не уповноважена на розгляд питання щодо бездіяльності уповноваженої службової особи НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що Детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов:1) кримінальне правопорушення вчинено визначеним законом суб`єктом; 2) розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Що стосується суб`єкта кримінального правопорушення Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 , слідча суддя звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей до ЄРДР, яке стосується судді, слідча суддя, окрім вищезазначеного, враховує Висновок Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Також, з наявних у скарзі матеріалів, оглянутих у судовому засіданні документів не можливо встановити наявність фактичних даних, які б свідчили про можливість вчинення кримінальних правопорушень суддею Ковельського міського суду Волинської області ОСОБА_4 .

Повідомлення ОСОБА_3 за своїм змістом та суттю, на думку слідчої судді, є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями судді у конкретній судовій справі про поділ спадкового майна щодо процесуальних порушень, оцінки доказів, прийнятих рішень. Повідомлення про мету рейдерського захоплення, привласнення, заволодіння майном його матері в особливо великому розмірі шляхом зловживання службовим становищем, як результат розгляду конкретної судової справи не містить обставин, які б свідчили про вчинення суддею корупційного кримінального правопорушення - ст.191 КК України, а є власним тлумаченням закону ОСОБА_3 .

Посилань ОСОБА_3 на викладені у заяві обставини недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування згідно його заяви від 14.07.2020, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для притягнення до відповідальності посадових осіб у разі прийняття ними рішень, які не задовольняють ту чи інші особу.

Враховуючи вищевикладене, у слідчої судді відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись статтями 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 395 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 14.07.2020, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду упродовж 5-ти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1