Справа № 183/2313/20
№ 1-кп/183/840/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000548 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17 вересня 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

24 березня 2020 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив на землі поблизу хвіртки бензопилу марки «Kentavr» БП-5230ТНм, яка належить ОСОБА_5 , залишену власником без нагляду. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: вказаної бензопили марки «Kentavr» БП-5230ТНм.
Цього ж дня, а саме 24 березня 2020 року приблизно о 13 годині 02 хвилини ОСОБА_4 , знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, приблизився до бензопили марки «Kentavr» БП-5230ТНм, вартістю 1852 гривні, яка належить ОСОБА_5 , що знаходилася на землі поблизу хвіртки вказаного домоволодіння, після чого підняв її правою рукою та поніс в сторону центра с. Миколаївка, таким чином таємно викрав чуже майно.
Після цього, ОСОБА_4 з викраденим чужим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 1852,00 грн.
Крім того, 03 квітня 2020 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , де побачив на бетонній основі будинку акустичну колонку марки «Wireless CHARCE 13», яка належить ОСОБА_6 . В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: вказаної акустичної колонки.
Цього ж дня, а саме 03 квітня 2020 року приблизно о 12 годині 02 хвилини ОСОБА_4 увійшов на неогороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів приблизився до будинку та правою рукою з бетонної основи, узяв акустичну колонку марки «Wireless CHARCE 13», вартістю 599,00 грн., яка належить ОСОБА_6 , після чого залишив територію вказаного домоволодіння, таким чином таємно викрав чуже майно.
Після цього, ОСОБА_4 з викраденим чужим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 599,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Від дачі показань відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено, йому доповнити нічого. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив, обіцяв, що більше подібного не повториться, зробив для себе відповідні висновки.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальні правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Надаючи кримінально-правову кваліфікацію діянням ОСОБА_4 , суд враховує, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано, зокрема, за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка). Таку кваліфікацію суд вважає правильною.
Разом з тим, зазначена норма з 01 липня 2020 року згідно із Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року зазнала змін в частині покарання, і, відповідно, на час розгляду справи дана норма пом`якшує кримінальну відповідальність та покращує становище обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Оскільки Закон України № 2617-VIII від 22.11.2018 року пом`якшує кримінальну відповідальність та покращує становище обвинуваченого, зазначений закон має зворотну дію в часі, тому до діянь ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України підлягає застосуванню вищевказаний закон про кримінальну відповідальність.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у:
- таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за епізодом від 24 березня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року);
- таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за епізодом від 03 квітня 2020 року,
доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив два кримінальні правопорушення, одне з яких є нетяжким злочином, а інше відноситься до категорії кримінальних проступків.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень був не судимий, вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також, що завдана шкода потерпілим відшкодована в повному обсязі.

Тому, з урахуванням особливостей даних кримінальних правопорушень і обставин їх вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності обставин, які обтяжують його, а також враховуючи думку потерпілих, які в своїх заявах не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Крім того, судом встановлено, що до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року, засуджений ОСОБА_4 винен ще і в інших кримінальних правопорушеннях, вчинених ним до ухвалення попереднього вироку, а тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.09.2020 року більш суворим покаранням за вказаним вироком, остаточно призначив ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Також, як зазначалося вище, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим звільнити його від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на певний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експертів, які складають 653,76 грн. (висновки експертів за результатами проведення судово-товарознавчих експертиз № 1645-20 від 13.04.2020 року, № 1744-20 від 16.04.2020 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
- бензопилу марки «Kentavr» БП-5230ТНм, яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 ;
- акустичну колонку марки «Wireless CHARCE 13», яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 653гривні 76 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1