Провадження № 1кп/202/28/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4
представникапотерпілих - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000797 від 06.04.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Тернівці Дніпропетровської області, громадянин України, має вищу освіту, офіційно працевлаштований у ТОВ «Океан-сталеві конструкції», перебуває на посаді регіонального менеджера, розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (сплачує аліменти), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2016 року приблизно о 18.30 годині, більш точний час встановити не видалось можливим, за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків між собою з причини зверхньої та образливої поведінки ОСОБА_10 виникла словесна суперечка, під час якої у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Після цього, ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння умисного спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, застосував до ОСОБА_7 фізичну силу, а саме: вивернув руку за спину, внаслідок чого ОСОБА_7 впала на коліна, а ОСОБА_10 продовжуючи свої злочинні дії, уперся ОСОБА_7 коліном ноги в спину, однією рукою тримав останню за руку, таким чином, що в неї виник гострий біль, та при спробі здійснювати рух біль посилювався, а іншою рукою ОСОБА_10 тягнув ОСОБА_7 за волосся до себе. В цей же час до ОСОБА_10 швидко наблизилась потерпіла ОСОБА_6 , з метою попередити подальший розвиток конфлікту, проте у ОСОБА_10 , який не бажав припиняти свої умисні дії, та вбачаючи в діях потерпілої ОСОБА_6 можливу перешкоду для реалізації раніше виниклого злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 . Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння умисного спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_10 повалив ОСОБА_6 на потерпілу ОСОБА_7 , яка на той момент знаходилась на підлозі лежачи в горизонтальному положенні обличчям догори, та наніс потерпілій ОСОБА_6 не менше 3-х ударів правою рукою із затиснутими ключами в область середини спини і нижньої частини спини, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_10 одночасно потяг ОСОБА_7 за волосся, а ОСОБА_6 за одяг у напрямку вхідних дверей з метою витягти їх за межі квартири, однак в силу обставин, що не залежали від його волі, а саме активного спротиву потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , припинив свої злочинні дії, після чого залишив місце скоєння злочину.
В результаті протиправних дій ОСОБА_10 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців лівого плеча, саден правої верхньої кінцівки; потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден верхніх кінцівок, синців тулубу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не визнав, суду пояснив, що 28.02.2016 року він прийшов до дому за адресою: АДРЕСА_3 , де разом з колишньою дружиною побачив незнайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , яка одразу почала агресивно себе поводити по відношенню до ОСОБА_10 , а саме нецензурно виражалась в його бік та виганяла його з квартири. Після цього, ОСОБА_10 сів на стілець поряд із ОСОБА_7 і почав доводити їй, що це його власна квартира і вона не має права таким чином з ним розмовляти. Однак, жінка не реагувала на його слова, продовжуючи ображати обвинуваченого нецензурними словами та глузувати з нього, тому останній плюнув у її бік. ОСОБА_7 на мить заспокоїлась, а ОСОБА_10 почав робити собі чай, і в цей момент жінка накинулась на нього і почала дряпати його обличчя своїм гострим манікюром. На це, обвинувачений схопив ОСОБА_7 за руки, і намагався відірвати їх від свого обличчя. Коли йому це вдалося, ОСОБА_7 вкусила його за великий палець правої руки і в цей момент ззаду на нього накинулась ОСОБА_6 і почала його душити, він впав на підлогу разом із ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 впала на нього зверху. Весь цей час, ОСОБА_10 намагався акуратно і без нанесення ушкоджень ОСОБА_7 витягнути свій палець з її рота. Коли він підвівся, ОСОБА_6 все ще висіла у нього на спині, а чоловік на ім`я ОСОБА_13 штовхнув його у груди, на що ОСОБА_10 у відповідь відмахнувся і долонею вдарив по шиї чоловіка. Тоді обвинувачений схопив колишню дружину за руки і звільнився з її захвату. ОСОБА_7 почала замахуватися на нього стільцем, після чого ОСОБА_10 вирвав у неї з рук стілець і кинув на підлогу. Тоді всі троє почали виштовхувати обвинуваченого з квартири, а коли останній опинився за дверима, він викликав поліцію.
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що обвинувачений це її колишній чоловік, після розлучення з яким між ними склалися неприязні відносини. 28.02.2016 року у неї вдома була її подруга ОСОБА_7 з сином, в цей час прийшов ОСОБА_10 , який привів дітей після прогулянки. Обвинувачений був агресивно налаштований і одразу почав провокувати конфлікт з ОСОБА_7 . Остання весь час мовчала, а потім сказала, що ОСОБА_10 має нездоровий вигляд і порадила йому звернутися до лікаря, після чого він плюнув їй в обличчя і кинув стілець. Потім ОСОБА_7 його обізвала, тоді обвинувачений повернувся та почав її бити, душити, схопив жінку руками за голову і почав волочити за волосся. При цьому, сина ОСОБА_7 заштовхнув під ліжко і сам викликав поліцію. ОСОБА_6 та її клієнт на ім`я ОСОБА_13 , який прийшов до неї робити зачіску, намагались відтягнути колишнього чоловіка, але всі спроби були марними, останній вдарив клієнта в область потилиці, а від самої ОСОБА_6 відмахувався, внаслідок чого вона відлетіла та вдарилась головою, а потім він протягнув ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по підлозі, завдавши останній удару в спину. ОСОБА_6 проходила лікування у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень від обвинуваченого.
Коли ОСОБА_10 відволікся, побачивши сусідку, потерпіла ОСОБА_6 скористалась моментом і виштовхнула його за двері квартири, відірвавши при цьому його руку від ОСОБА_7 , тому під час закриття дверей, вони дійсно придавили обвинуваченому руку.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 50,000 гривень, яка виразилась у моральних стражданнях через завдану обвинуваченим шкоду її здоров`ю.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що 28.02.2016 року вони разом з малолітнім сином знаходились вдома у подруги ОСОБА_6 , де всі разом чекали ОСОБА_10 , який гуляв із дітьми і запізнювався. Коли той повернувся, став її ображати, поводити себе агресивно, ставити зухвалі запитання, після чого плюнув потерпілій в обличчя, через що вона обізвала його нецензурним словом. В цей час ОСОБА_10 вже направлявся до виходу з квартири, однак почувши вислів ОСОБА_7 повернувся, підійшов до неї і почав фізичну розправу. При цьому ОСОБА_6 намагалася її захистити, внаслідок чого теж постраждала у процесі бійки. Обвинувачений буквально відпрацьовував на ОСОБА_7 бойові прийоми, бив її по спині, потім душив, а коли на неї впала ОСОБА_6 , він протягнув по підлозі до виходу їх обох. Потім потерпілій разом з ОСОБА_6 вдалося виштовхати обвинуваченого і зачинити за ним двері. Після вказаних подій, внаслідок заподіяної шкоди здоров`ю з боку обвинуваченого, потерпіла два тижні перебувала на лікарняному.
Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 7220,68 гривень, які вона просила стягнути з обвинуваченого через те, що після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень, вона витрачала кошти на лікування, та моральної шкоди у сумі 50, 000 грн., яка виразилась у моральних стражданнях через завдану шкоду здоров`ю. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого витрати по наданню правової допомоги у розмірі 9100 гривень.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що того дня він прийшов до ОСОБА_6 підстригатись, після чого залишився пити чай разом з нею та її подругою ОСОБА_7 , яка також була у жінки в гостях. Пізніше до квартири прийшов ОСОБА_10 , який привів дітей та відразу почав з`ясовувати у свідка хто він такий і яке має відношення до ОСОБА_6 , провокуючи конфлікт. Після цього, обвинувачений направився далі на кухню, де почав сваритись із ОСОБА_7 , спочатку він плюнув їй в обличчя, а потім схопив за шию і почав душити. Свідок намагався втрутитись, однак ОСОБА_10 відмахнувся від нього та тримаючи потерпілу за шию, протягнув її по підлозі коридору. Весь цей час ОСОБА_6 намагалась відтягти обвинуваченого від подруги. Потім ОСОБА_10 відкинув ОСОБА_7 та вибіг з квартири, оскільки на крики вибігла сусідка.
Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , допитаний у присутності психолога ОСОБА_15 , суду показав, що обвинувачений це його батько, з яким 28.02.2016 року вони разом із молодшим братом повернулись додому, до матері ОСОБА_6 . На той час, у квартирі, крім матері, знаходились ОСОБА_7 з сином ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 . ОСОБА_11 був свідком того, як його батько досить агресивно почав з`ясовувати у присутніх, чому вони знаходяться у його квартирі, матір стала проганяти останнього, а ОСОБА_7 почала його словесно ображати, після чого ОСОБА_10 плюнув на неї. ОСОБА_11 , розуміючи, що починається конфліктна ситуація, злякався і відвів сина ОСОБА_7 . ОСОБА_16 в іншу кімнату та сховав його під ліжко, туди доносився гуркіт падаючих стільців. Коли він повернувся до дорослих, побачив, як його батько тримав свої руки біля обличчя ОСОБА_7 , за щось тримаючи її, а остання намагалась вирватись. В цей час мати свідка ОСОБА_6 намагалась відштовхнути батька від подруги у бік вхідних дверей, молодший брат свідка також намагався відтягнути батька. У ОСОБА_10 була кров на великому пальці правої руки. Потім мати відштовхнула ОСОБА_10 за двері, забивши йому руку і зачинилась. Після цього свідок викликав швидку допомогу та поліцію. Коли приїхала швидка, ОСОБА_7 лежала на підлозі та жалілась на біль у шиї.
Судом допитано свідків захисту ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .
Свідок ОСОБА_18 суду показав, що раніше він працював із ОСОБА_10 , наприкінці лютого 2016 року обвинувачений прийшов на роботу із подряпаним обличчям та пошкодженим великим пальцем на руці. Безпосереднім свідком події конфлікту ОСОБА_18 не був.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що він товаришує з обвинуваченим із 2005 року, знає його як спокійну та добру людину. 28.02.2016 року ОСОБА_10 зателефонував йому і повідомив, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та якийсь чоловік йому нанесли тілесні ушкодження і вигнали з квартири. Коли увечері того ж дня свідок зустрівся із обвинуваченим, у останнього обличчя було у подряпинах, а великий палець правої руки у крові. Із потерпілою ОСОБА_6 з приводу даного конфлікту свідок не спілкувався.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що з обвинуваченим вона познайомилась у січні 2016 року, на даний час вони проживають разом цивільним шлюбом. Того дня, після конфлікту з потерпілою, ОСОБА_10 приїхав додому вже з лікарні, у нього був перемотаний великий палець правої руки та подряпане обличчя.
Свідок зазначила, що знає обвинуваченого, як добру та чуйну людину та люблячого батька своїх дітей.
В судовому засіданні досліджено витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2016 року, 28.02.2016 року за адресою: АДРЕСА_3 , гр. ОСОБА_10 , 1974 р.н., в ході конфлікту спричинив легкі тілесні ушкодження гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (ЖЄО №6739).
Судом досліджено висновок судово-медичної експертизи №904е від 29.03.2018 року, відповідно до якого, 01.03.2016 року при огляді, у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: п`яти синців: по задній поверхні грудної клітини ліворуч, в поперековій області праворуч та ліворуч, по задній поверхні лівого плеча у середній третині, зовнішній поверхні правого плеча у нижній третині; садна по задній поверхні лівого ліктьового суглобу.
Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді синців та садна, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише сказати, що вони спричинені від не менш як 5-ти механічних дій тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область тулуба та обох верхніх кінцівок.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в лікувальний заклад.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених у неї тілесних ушкоджень, їх спричинення не є характерним при падінні з висоти власного зросту.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на тулубі та верхніх кінцівках, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать локалізації, характеру та механізму, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.
Судом досліджено висновок судово-медичної експертизи №1183е від 25.04.2018 року, відповідно до якого, 01.03.2016 року при огляді у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: двох синців на задній поверхні лівого плеча в середній та нижній третині; трьох саден на задній поверхні правого ліктьового суглобу та на задній поверхні правого передпліччя у верхній третині.
Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді синців та садна, не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише сказати, що вони спричинені від не менш як 2-х механічних дій тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область тулуба та обох верхніх кінцівок.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до звернення за медичною допомогою в лікувальний заклад.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених у неї тілесних ушкоджень, їх спричинення не є характерним при падінні з висоти власного зросту.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден обох верхніх кінцівок, механізм їх спричинення встановлений при проведенні судово-медичної експертизи, не суперечать локалізації, характеру та механізму, на який вказує ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту за її участі.
В судовому засіданні досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 14.03.2018 року з фототаблицею до нього, який було проведено за участі понятих, захисника, спеціаліста та потерпілої ОСОБА_6 , в ході якого остання пояснила, що 28.02.2016 року приблизно після 14:00 години, вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 , та в цей час за вказаною адресою прийшов ОСОБА_10 , якому вона відчинила двері і він побачив, що ОСОБА_6 у квартирі разом з його колишньою співробітницею ОСОБА_7 . Після чого, протягом всієї розмови обвинувачений розмовляв із ОСОБА_7 у грубій формі, а потім плюнув їй у лице. Після чого, ОСОБА_10 почав кидатися на ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 повалив на підлогу і почав її бити зв`язкою ключів по спині та тягнути по підлозі, тримаючи за одяг. Пізніше він відпустив потерпілу, а коли та встала, відштовхнув її у спину. Потім ОСОБА_6 почала роз`єднувати руки обвинуваченого від ОСОБА_7 , переступила поріг квартири, після чого обвинувачений знову її відштовхнув лівою частиною голови об вхідну раму дверей. Після чого він більше не нанос потерпілій тілесні ушкодження, оскільки побачив в коридорі сусідку.
В судовому засіданні досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 20.04.2018 року, який було проведено за участі понятих та потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого остання повідомила, що 28.02.2016 року у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_10 спровокував її на словесний конфлікт, під час якого обома руками заламав її ліву руку за спину та тримав так хвилину, від чого вона відчула сильний біль у спині, між лопатками, при цьому її тіло нахилилось уперед, зігнувшись у поперековому відділі. Далі він здавив їй шию, від чого потерпіла не могла дихати. Під час події, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_21 почали відтягувати ОСОБА_10 від неї, але він її не відпускав. Потім ОСОБА_7 впала на підлогу на спину, і ОСОБА_10 обома руками схопив її за волосся та тягнув її тіло до вхідних дверей приблизно 3-4 метри. Потерпіла ОСОБА_6 намагалась її захистити, упала на неї та намагалась відчепити руки обвинуваченого від волосся ОСОБА_7 . В той момент, коли вона вже знаходилась на порозі вхідних дверей, вийшли сусіди і обвинувачений відпустив волосся потерпілої, таким чином конфлікт був завершений.
Як вказує ОСОБА_7 , пошкодження у вигляді подряпини на правому лікті правої верхньої кінцівки отримані внаслідок боротьби, тобто в той момент, коли ОСОБА_10 заламав її праву руку, а лівою потерпіла розмахувала, намагаючись захиститись.
Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України поза розумним сумнівом.
Допитані в суді потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду показали, що того дня ОСОБА_10 прийшов додому та одразу почав провокувати конфлікт, поводячись досить агресивно та зухвало. Так, у ході словесного конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , спровокованого останнім, саме обвинувачений спочатку плюнув потерпілій в обличчя, а потім схопив її та почав бити і душити. На всі спроби потерпілої ОСОБА_6 зупинити обвинуваченого, він відмахувався і таким чином штурнув її на підлогу, від чого ОСОБА_6 також отримала тілесні ушкодження.
При цьому, свідок ОСОБА_14 , який був безпосереднім очевидцем конфлікту між обвинуваченим та потерпілими, показав, що ОСОБА_10 прийшов до квартири і відразу почав з`ясовувати відносини. Саме обвинувачений, зі слів свідка, розпочав бійку і влаштував фізичну розправу з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Такі обставини конфлікту, що відбувся 28.02.2016 року підтвердив і неповнолітній свідок ОСОБА_11 , який знаходився того дня в квартирі та бачив, як батько агресивно провокував конфлікт з потерпілими, плюнув на ОСОБА_7 , потім схопив її та не відпускав. ОСОБА_6 намагалась відштовхнути батька від подруги, а молодший брат свідка відтягував обвинуваченого від потерпілої ОСОБА_7 .
Тобто, всі допитані в судовому засіданні очевидці події вказують на те, що саме обвинувачений ОСОБА_10 розпочав конфлікт, саме він почав застосовувати фізичну силу до жінок, при цьому, не реагуючи ані на неповнолітніх дітей, що благали батька зупинитись, ні на потерпілих, які намагались вирватись від сповненого агресії обвинуваченого.
Таким чином вбачається, що потерпілі захищались і разом із присутніми свідками намагались стримати ОСОБА_10 , а той нападав і застосовував фізичну силу, не бажаючи зупинятись.
Такі показання потерпілих та свідків є узгодженими та логічними між собою та іншими матеріалами справи, не містять суперечностей та протиріч, а тому не викликають сумнівів у своїй достовірності, тому суд оцінює їх як належні, послідовні і допустимі, та покладає їх в основу обвинувачення.
Крім того, в судовому засіданні досліджено висновки судово-медичних експертиз відносно обох потерпілих, де, як зазначає експерт, отримані потерпілими тілесні ушкодження не є характерними для ушкоджень, що утворюються при падінні з висоти власного зросту, а являються такими, що спричинені від декількох механічних дій тупого твердого предмету. Висновки експертиз підтвердили, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 утворились за обставин, встановлених при проведенні слідчих експериментів за їх участі, де потерпілі вказали, як саме ОСОБА_10 їх наносив.
Таким чином, версія обвинуваченого про те, щосаме ОСОБА_7 була агресивно налаштована до нього та спровокувала конфлікт, після чого першою напала на нього, а він лише відбивався та намагався звільнитися від її захвату, повністю спростовується об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч. Судом не встановлено будь-яких підстав для обмови як свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , так і самими потерпілими, обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки всі без виключення очевидці події стверджують, що конфлікт спровокував агресивно налаштований ОСОБА_10 і саме він наносив тілесні ушкодження потерпілим, більше того, відмовлявся залишати квартиру, продовжуючи бійку.
Невизнання в повному обсязі вини обвинуваченим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, суд оцінює критично та вважає покази обвинуваченого такими, що спрямовані на уникнення відповідальності.
Судом не приймаються до уваги покази свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які характеризують обвинуваченого як добру та чуйну людину, оскільки вони не були очевидцями конфлікту, який відбувся 28.02.2016 року, а тому такі свідчення не можуть бути покладені у основу вироку суду.
Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Суд допитав обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідив надані письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого та дійшов висновку, що вина ОСОБА_10 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 1 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до кримінальних проступків, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу не буде ефективним, підстави для призначення більш суворих видів покарання не встановлені, і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Із матеріалів справи, вбачається, що кримінальний проступок, в якому обвинувачується ОСОБА_10 вчинено у 2016 році і санкція статті ч. 1 ст.125 КК України передбачає менш суворе покарання, ніж обмеження волі.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку минуло 2 роки.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд, за наявності підстав, а вони передбачені ч. 1 ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.
Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК особу також може бути звільнено від покарання за вироком суду з підстав, передбачених ст.49 цього кодексу.
Звільнення від покарання з наведеної підстави застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст.49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за неналежною обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у скоєнні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч.5 ст.74 вказаного
ОСОБА_10 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке вчинене у 2016 році та відноситься до кримінальних проступків і з дня його вчинення минуло більше двох років, у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 не визнає своєї вини, не бажає, щоб кримінальне провадження було закрите з нереабілітуючих підстав, він підлягає звільненню від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого на її користь у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди у розмірі 7220,68 грн. (витрати, понесені нею на лікування) підлягає задоволенню на підставі ст.ст.1167, 1201 ЦК України, так як ця шкода підтверджена відповідними письмовими доказами, а при судовому розгляді встановлено, що саме обвинуваченим завдано матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 .
Щодо позовних вимог потерпілих про стягнення відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Суд вважає доведеним поза всяким розумними сумнівом факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка полягає у душевних стражданнях, які вони зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них з боку обвинуваченого, через завдання останнім тілесних ушкоджень потерпілим.
З врахуванням перелічених факторів, враховуючи той факт, що обвинуваченимзаподіяна моральна шкода потерпілим, що виразилась у моральних стражданнях через фізичний біль, а також враховуючи характер і обсяг страждань потерпілих, їх тривалість, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 5 000 грн., та на користь ОСОБА_7 5 000 грн.
Що стосується витрат на правову допомогу, то з матеріалів справи убачається, що представником потерпілої адвокатом ОСОБА_5 подано до квитанцію № 059505 від 05.06.2018 року, в якому зазначено, що адвокатом від потерпілої отримано 9100 гривень за представництво потерпілої ОСОБА_7 в суді.
Суд зазначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що кримінальне провадження перебувало на розгляді в суду з 03 травня 2018 року по 02.11.2020 року, тому розмір гонорару в сумі 9100,00 грн. є співмірним із складністю справи та часом витраченим адвокатом на надання послуг потерпілій.
Витрати на правову допомогу у сумі 9100,00 грн. підтверджено квитанцією та додатковим договором №85/КК від 05.06.2018 року, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого.
Витрат, пов`язаних із залученням експертів для проведення експертних досліджень немає.
Речові докази суду не надавались.
Керуючись ст. 367-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.
Звільнити ОСОБА_10 від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 7220,68 грн.
Позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_6 5 000 гривень, та на користь ОСОБА_7 5 000 гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 витрати на правову допомогу у сумі 9 100 грн.
А всього стягнути з обвинуваченого: на користь ОСОБА_7 21 320.68 грн..
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1