ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1732/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/840/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 червня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, , не одруженого, працевлаштованого вантажником у ПАТ «Запоріжсталь», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 серпня 2020 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_10 у рамках кримінального провадження № 0000716 від 26.06.2020 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів за наступних обставин.
26 червня 2020 року, в період часу з 02 год. 30 хв. до 05 год. 40 хв., ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 спільно вживали алкогольні напої поблизу зупинки громадського транспорту «Вулиця Героїв 93-ї бригади» у місті Запоріжжі, після чого вони втрьох попрямували до балки, що розташована між вулицями Воронезькою, Героїв 93-ї бригади, 14 жовтня та Новгородської у місті Запоріжжі, на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Під час руху територією вищевказаної балки ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , вирішили вчинити розбійний напад на нього із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я та вступили у злочинну змову і досягли попередніх домовленостей з приводу запланованого злочину.
Реалізуючи свій злочинний намір, 26.06.2020, приблизно о 05 год. 50 хв., ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись територією балки, що розташована між вулицями Воронезькою, Героїв 93-ї бригади, 14 жовтня та Новгородської у місті Запоріжжі, на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, вчинили розбійний напад на ОСОБА_12 , застосовуючи при цьому насильство, яке є небезпечним для його життя та здоров`я і виразилось у нанесенні ОСОБА_11 одного удару скляною пляшкою, ємністю 0,5 л з алкогольним напоєм «Garage» в область голови ОСОБА_12 та у нанесенні ОСОБА_7 не менше десяти ударів руками та не менше одного удару каменем в область голови ОСОБА_12 . У результаті застосованого ОСОБА_11 та ОСОБА_7 насильства, ОСОБА_12 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді переламу склепіння та основи черепу, епідуральної гематоми скроневої області, субдуральної гематоми лобної області справа, множинних багатоуламкових переломів кісток лицьового черепу, множинних забійних ран м`яких тканин голови. Після застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи узгоджено між собою, заволоділи майном ОСОБА_12 , а саме грошовими коштами у розмірі приблизно 1500,00 грн. та пачкою цигарок «Parleament», спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Крім того, 26.06.2020 о 05 год. 55 хв. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , перебуваючи на території балки, що розташована між вулицями Воронезькою, Героїв 93-ї бригади, 14 жовтня та Новгородської у місті Запоріжжі, на землях Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, діючи за попередньою змовою між собою, умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на навмисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , тобто його вбивство, ОСОБА_11 нанесено один удар скляною пляшкою, ємністю 0,5 л з алкогольним напоєм «Garage» в область голови ОСОБА_12 та ОСОБА_7 нанесено не менше десяти ударів руками та не менше одного удару каменем в область голови ОСОБА_12 , внаслідок чого ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді переламу склепіння та основи черепу, епідуральної гематоми скроневої області, субдуральної гематоми лобної області справа, множинних багатоуламкових переломів кісток лицьового черепу, множинних забійних ран м`яких тканин голови, після чого заволоділи грошовими коштами у розмірі приблизно 1500,00 грн. та пачкою цигарок «Parleament».
Впевнившись у настанні смерті ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , з метою приховання скоєного ними вбивства ОСОБА_12 , за допомогою запальнички, яка перебувала у ОСОБА_7 , підпалили одяг непритомного потерпілого та зникли з місця скоєного злочину.
26.06.2020 о 10 год. 45 хв. у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 80, настала смерть ОСОБА_12 .
Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2679 від 27.06.2020, причиною смерті є відкритий перелом основи та склепіння черепу, що призвело до крововиливів під оболонки та у речовину та набряку головного мозку.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
26 червня 2020 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
27 червня 2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжких злочинів, існування ризиків ухилення від органу досудового розслідування, суду, незаконного впливу на свідків, а також дійшов до висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді змінити з тримання під вартою на будь-який більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

В обґрунтування свої вимог зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогами законності та є необґрунтованою.

Зокрема слідчий суддя не врахував визначені ст.ст. 177, 178 КПК України підстави і мету застосування запобіжного заходу, допустив спрощений підхід під час розгляду клопотання.

Захисник не погоджується із доведеністю підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115 КК України.

Вважає, що версія обвинувачення ґрунтується лише на показаннях іншого учасника події ОСОБА_11 , який з метою уникнення від кримінальної відповідальності оговорює ОСОБА_7 , перекладаючи вину за злочин на нього. При цьому суд не врахував особу ОСОБА_11 , відносно якого місцевий суд розглядає справу за обвинуваченням за ч. 2 ст. 186 КК України.

Тому адвокат вважає, що за відсутності переконливих доказів причетності ОСОБА_7 до злочинів слідчий суддя мав би відмовити у задоволенні клопотання. При цьому захисник посилається на критерій «поза розумним сумнівом», сформований практикою Європейського суду з прав людини.

Також апелянт вказує на те, що прокурором не було доведено жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_7 на день затримання не переховувався від органів досудового розслідування, а знаходився вдома.

Ризик спотворення речей відсутній, адже, на думку адвоката, ОСОБА_7 непричетний до вчинення злочинів.

Ризик впливу на свідків відсутній через відсутність свідків злочину, а ОСОБА_11 тримається під вартою.

Ризик вчинення нового злочину нівелюється, наприклад, перебуванням на цілодобовому домашньому арешті, а висловлювання щодо наявності такого ризику адвокат вважає порушенням презумпції невинуватості.

Вважає, що слідчий суддя, визнавши недоведеність ризику продовження підозрюваним злочинної діяльності мав би відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогу до слідчого, суду, іншого органу державної влади.

Також зазначає, що судом не було враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який постійно проживає разом із матір`ю, батьком, сестрою, бабою і дідом, не має закордонного паспорту, офіційно працевлаштований та має бездоганну ділову репутацію, що підтверджується характеристиками з місця роботи, навчання, тренування і проживання а також спортивними грамотами.

На думку апелянта, не враховано слідчим суддею і відсутність судимостей та повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень.

Зазначає, що низка доказів, які характеризують ОСОБА_7 , були відсутні на час розгляду клопотання. Наразі вони наявні та здатні вплинути на рішення щодо зміни запобіжного заходу.

Адвокат посилається на те, що слідчий суддя не навів переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вважає, що існують підстави для застосування відносно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Зокрема є четверо осіб, які готові взяти ОСОБА_7 на поруки батьки, баба та її співмешканець ОСОБА_13 пенсіонер, колишній працівник Державної кримінально-виконавчої служби.

Цілодобовий домашній арешт або застава також, на думку апелянта, здатні запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України. Крім того, самоізоляція є найкращим варіантом для запобігання захворюванню на COVID-19.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке підлягає залишенню без розгляду, адже строк апеляційного оскарження не є пропущеним.

В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу. Вказала на те, що слідчий суддя не встановив обґрунтованість підозри. Відомості про кримінальні правопорушення внесли до ЄРДР та того ж дня повідомили про підозру, тобто не було повноцінного розслідування. Вважає підозру необґрунтованою. Посилається на відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. На думку захисника, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім. На свідків ОСОБА_7 не може вплинути, адже ті відсутні. На іншого підозрюваного не зможе вплинути у разі звільнення ОСОБА_7 з-під варти та залишення ОСОБА_11 під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав свого захисника без доповнень.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на те, що слідчий суддя врахував усі обставини, які пов`язують можливість застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Колегія суддів уважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: наявна обґрунтована підозра, існують визначені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджуються доказами долученими до клопотання, які були досліджені слідчим суддею, зокрема відомостями, що містяться у: протоколі огляду місця події; документах, що підтверджують настання та причини смерті ОСОБА_12 ; протоколі допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколах пред`явлення осіб для впізнання за участі останньої, відповідно до яких ОСОБА_15 впізнала підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 як осіб, що придбавали спиртні напої та які близько 5-00 години 26.06.2020 пішли у напрямку вул. Воронізької; протоколі допиту свідків ОСОБА_16 , який показав, що після вживання алкогольних напоїв близько 02 год. 26.02.2020 він залишив підозрюваних, а потім ОСОБА_7 розповів, як вони разом із ОСОБА_11 проломили голову чоловіку; письмовими показаннями підозрюваних та протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_11 .
З огляду на доводи апеляційної скарги, колегія суддів зауважує, що як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення ЄСПЛ у справі «Wloch v. Poland», п. 109).
У практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», п. 32; «Merabishvili v. Georgia», п. 184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.
Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов`язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази неможливо було здобути або, беручи до уваги характер кримінальних правопорушень, в яких підозрюється особа, ці докази неможливо надати суду, щоб не поставити під загрозу життя інших осіб.
Якби відповідні докази, що підтверджують підозру, можна було зібрати відразу, то органи слідства, імовірно, відразу ж пред`явили б обвинувачення й передали особу до компетентного органу (рішення у справі «Brogan and others v. United Kingdom», п. 53).
Тобто, стандарт доказування «обґрунтована підозра» є найнижчим стандартом доказування в кримінальному процесі й не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення.
Тому наявна підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, є достатньою для даної стадії кримінального провадження.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; а також врахував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, що дають достатні підстави вважати слідчому судді, суду, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій, а не вчинення таких дій як встановленого факту, на що посилається захисник в апеляційній скарзі.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) використав слідчий суддя для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, адже тяжкість ймовірно покарання, суворість можливого вироку, незворотній характер наслідків події у вигляді смерті потерпілого значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків беззаперечно існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
В цілому позитивні дані про особу підозрюваного, на які посилається захисник, у тому числі, що надані стороною захисту апеляційному суду, не можуть вплинути та не можуть зменшити достатньою мірою ризики, ступінь яких є надзвичайно високим, що в своїй сукупності разом із тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справа «Ілійков проти Болгарії») є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже будь-який більш м`який запобіжний захід, у тому числі у вигляді особистого поруки близьких осіб підозрюваного чи домашнього арешту як вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню.

Не визначення розміру застави слідчим суддею як альтернативного запобіжного заходу узгоджується із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні насильницьких злочинів, що спричинили загибель людини.
За наведеного доводи апеляційної скарги щодо надмірної суворості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 червня 2020 року, якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 317/1732/20