Справа №592/7812/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/855/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2020 року, про вирішення питань в порядку виконання вироку,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд суду першої інстанції.

За змістом доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали суду, постановлену з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства. Зокрема, зазначає, що відмовляючи йому в задоволенні клопотання, було порушено його право на доступ до правосуддя, право на захист.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо звільнення його від покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду в порядку передбаченому ст. 23 КПК України, оціненими відповідно до ст.94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вказані вимоги закону при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 15.12.2004 року визнаний винний у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.194, ч.3 ст.289, ч.3 ст.357 КК України і засуджений, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до покарання у виді довічного позбавлення волі. Запобіжний захід був залишений у виді тримання під вартою.

Ухвалою Верховного Суду України від 22 березня 2005 року вказаний вирок апеляційного суду відносно ОСОБА_6 залишений без зміни.

Також встановлено, що 22 березня 2005 року вирок звернутий до виконання, у зв`язку з чим засуджений направлений на відбування покарання до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» Хмельницької області.

На теперішній час засуджений тимчасово переведений до Державної установи «Сумський слідчий ізолятор» для розгляду скарг і клопотань поданих ним в порядку виконання вироку та з інших підстав.

В статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом , зокрема, a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом.

За змістом ст.64 КК України, довічне позбавлення волі це один із видів покарання, який застосовується за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень та застосовується у випадках, спеціально передбачених законом.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_6 був засуджений саме до довічного позбавлення волі.

Метою і виправданням вироку із застосуванням такого покарання, як було зазначено в параграфі 58 в Мінімальних стандартних правил ООН, є захист суспільства і попередження скоєння в майбутньому жорстоких злочинів.

Цієї мети можливо досягти у випадку, коли правопорушник готовий і здатен підкорятись законодавству.

Застосування зазначеного покарання не суперечить ні Конституції України, ні міжнародним нормам, застосування яких передбачено також і в багатьох інших Договірних країнах Європейського союзу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц (п.36) звернула увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України». У цьому рішенні Європейський Суд визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§194).

При розгляді справи «Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства» 09.07.2013 року в Європейському Суді було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при довічному ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм.

В 32 інших Договірних країнах існує інший механізм перегляду покарання, призначеного довічно ув`язненим, інтегрований у рамках закону і на практиці, де здебільшого, мінімальних строк, за яким засуджений при відбутті довічного ув`язнення вправі звернутися за переглядом покарання.

Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, в Україні не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому відсутні підстави для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Частиною 1 ст.87 КК України передбачено можливість заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, актом про помилування, який належить до компетенції Президента України, що не було визнано порушенням міжнародних норм.

За наведеною нормою правом помилування наділений лише Президент України стосовно індивідуально визначеної особи. При прийнятті рішення про помилування, може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на строк не менше 25 років.

Отже, на даний час відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або вважати, що покарання у виді довічного позбавлення волі, до якого засуджений ОСОБА_6 , таким, що суперечить Конституції України та порушує ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б потягли скасування чи зміну судового рішення, колегія суддів не вбачає, ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2020 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4