Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/5680/20
Провадження №1-кп/523/1041/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2020 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

у присутності потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0000817 від 12.03.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каушени (м. Кеушень) р. Молдови, громадянина Молдови, з неповною середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (має постійну посвідку на проживання на території України)

у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, -

Встановив:

12.03.2020 року приблизно о 0:10 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобілю марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 баклажанного кольору, який був припаркований за вищевказаною адресою, належного на праві власності ОСОБА_4 , розбивши заднє пасажирське скло, відчинив двері, проникнувши всередину салону автомобілю, де шляхом з`єднання дротів завів двигун, після чого незаконно перемістив транспортний засіб від його місця знаходження за власним маршрутом, покинув місце скоєння злочину, тим самим незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_4 , завдавши своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 40000 гривень. Невдовзі в той же день приблизно о 3:00 годині був затриманий біля магазину «Продукти» в с. Вапнярка Лиманського району Одеської області співпрацівниками патрульної поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні та пояснив, що 11.03.2020 року був на Дні народженні товариша, коли увечері подзвонила дружина, що їй погано, на той час вона була вагітною другою дитиною, треба було терміново їхати додому, однак у такий пізній час доби маршруток не було, грошей на таксі також, пройшовши трохи пішки, звернув увагу на автомобіль «Жигулі», який стояв припаркований у дворі, яким вирішив скористатися. Усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до автомобілю, розбив заднє скло, відкрив двері, проникнувши до салону, витягнув проводи, за допомогою яких завів машину та поїхав з місця скоєння злочину в сторону смт. Чорноморське. Біля с. Вапнярки Одеської області був зупинений співпрацівниками патрульної поліції, які їхали позаду нього. При затриманні одразу зізнався у скоєному.

Вину у вчиненні злочину визнає повністю, висловлюючи щире каяття, спричинена потерпілому матеріальна шкода компенсована шляхом повернення викраденого майна, пояснює причину скоєння злочину відчайдушним станом, так як необхідно було якимось чином добратися додому.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що належний йому автомобіль «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернутий, однак машина була пошкоджена, розбите заднє скло, в несправності замок запалювання, ходова, у зв`язку з чим наявна матеріальна шкода, яку він оцінює у розмірі 3000 гривень, при цьому документально не підтверджуючи свої доводи, цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлений, разом з цим висловив свою позицію щодо призначення ОСОБА_5 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, надані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 , своїми діями скоїв умисний, злочин, передбачений ст.289 ч.1 КК України, та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом та його вина доказана повністю.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, а також мотивацію вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, має постійне місце мешкання, де проживає разом з родиною, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей 8 років та 4 місяців, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, працює, хоча неофіційно, його негативне відношення до скоєного діяння, відсутність тяжких наслідків, позитивні плани на майбутнє, бажання вести законослухняний спосіб життя, просив вибачення за вчинене, що говорить про усвідомлення своєї провини та каяття, а також думку потерпілого щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 ., який переданий потерпілому ОСОБА_4 на відповідальне зберігання під розписку.

Також з`ясовано, що ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.03.2020 року був накладений арешт на автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 баклажанного кольору.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вислухавши думку учасників процесу прокурора, який не заперечував проти скасування арешту з майна, суд дійшов до висновку про недоцільність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки на теперішній час відпала необхідність в арешті майна та після набрання вироком чинності автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 - вважати повернутим за належністю власнику.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлений, однак суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Матеріали кримінального провадження №0000817 від 12.03.2020р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з урахуванням санкції ч.1 ст.289 КК України, суд, оцінюючи у сукупності обставини, характер, ступінь тяжкості, спосіб та мотив вчиненого злочину, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, утриманців, те, що він працює, хоча неофіційно, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, зважаючи на поведінку ОСОБА_5 під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив протиправність своїх дій, наявність мотивації та бажання в подальшому вести законослухняний спосіб життя, що говорить про те, що він став на шлях виправлення та на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, враховуючи думку потерпілого, прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали слідчого судді припинив свою дію 24.05.2020р. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, призначив йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_5 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Лиманський міськрайонний відділ з питань з пробації, розташованому за адресою: Одеська область, смт. Доброслав, вул. Грубніка, буд. 33 (за місцем проживання засудженого).

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 припинив свою дію, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягає.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16.03.2020 року, якою був накладений арешт на автомобіль «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 баклажанного кольору - скасувати.

Скасувати арешт з рухомого майна, а саме автомобілю «ВАЗ 2107» державний номер НОМЕР_1 баклажанного кольору, який переданий на відповідальне зберігання під розписку власнику, а саме потерпілому ОСОБА_4 вважати повернутим за належністю.

Матеріали кримінального провадження за №0000817 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2020 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1