Справа № 357/1224/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2020 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 05.01.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брилівка, Ставищенського району, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального проступку, форми вини і мотивів кримінального проступку.
Судом визнано доведеним, що 03.01.2020 приблизно о 16.00 годині ОСОБА_3 , перебував на зупинці громадського транспорту поблизу Білоцерківського вищого професійного училища № 9, за адресою: Київська область, вул. Леваневського, 52/4, разом з потерпілим ОСОБА_5 , який розмовляв по належному йому мобільному телефону. В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном.
Реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_5 , попросив у нього скористатись його мобільним телефоном, не маючи при цьому наміру його повертати.
Потерпілий ОСОБА_5 добросовісно помиляючись у тому, що ОСОБА_3 поверне йому телефон, надав останньому мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy A30s 32Gb вартістю 4784,20 грн., який знаходився в силіконовому чохлі та в середині якого знаходилась сім-карта українського мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером: НОМЕР_1 (чохол та SIM-карта для потерпілого матеріальної цінності не становлять).
Після цього, ОСОБА_3 отримавши від потерпілого ОСОБА_5 вказане майно, з місця події зник, а привласненим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 4784 гривень 20 копійок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 190 КК України, розкаювався та пояснив, що 03.01.2020 приблизно о 16.00 годині він перебував на зупинці громадського транспорту поблизу Білоцерківського вищого професійного училища № 9 разом з потерпілим ОСОБА_5 , який розмовляв по належному йому мобільному телефону. В цей час ОСОБА_3 вирішив заволодіти вказаним мобільним телефоном, у зв`язку з чим останній попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон для здійснення дзвінка, при цьому ОСОБА_3 не мав наміру його повертати, на що ОСОБА_5 надав йому мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy A30s 32Gb, який знаходився в силіконовому чохлі та в середині якого знаходилась сім-карта українського мобільного оператора «Київстар». Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, а мобільний телефон заклав у ломбард, а гроші використав на власні потреби. Грошові кошти потерпілому до теперішнього часу не повернув, оскільки не має постійного місця роботи. Просив суворо не карати, щиро каявся у вчиненому.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумніві суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за його відсутністю.
Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу, а претензій майнового характеру до обвинуваченого він не має.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального провадження, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальним проступком, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).
Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального проступку й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; обставиною, яка пом`якшує його покарання - визнання вини, обставин, які обтяжують його покарання судом не встановлено; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, тобто судимість у встановленому законом порядку знята та погашена, неодружений, не має утриманців, тобто не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, має місце проживання та реєстрації, де характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Крім цього суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання у виді обмеження волі із застосуванням іспитового строку, з яким повністю погодився обвинувачений, отже суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції частини 1 статті 190 КК України, а саме у виді обмеження волі, із застосуванням іспитового строку.
Так, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України та призначити іспитовий строк, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.
Отже, встановлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон марки «Samsung» моделі Galaxy A30s 32Gb, повернутий потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Чек з магазину ТОВ «Технополіс - 1» та договір № 657-20000193 від 03.01.2020, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000059 від 06.01.2020, які зберігаються у прокурора.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1