Справа № 369/5348/20
Провадження № 1-кп/369/1229/20
В И Р О К
іменем України
11.11.20 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001996 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиці Сагуни Воронізької області, Російська Федерація, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 08.05.2014 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 в березні місяці 2020 року вирішив придбати посвідчення водія з метою отримання можливості керувати транспортними засобами, тому через мережу Інтернет, використовуючи власний мобільний телефон, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , знайшов оголошення про продаж посвідчення водія.
Після чого, шляхом листування спілкувався з невстановленою особою домовився про виготовлення за 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень посвідчення на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_5 «В1», ОСОБА_6 , «С1», ОСОБА_7 , на виконання такої домовленості ОСОБА_5 надіслав невстановленій особі за допомогою свого мобільного телефону файл з власною фотокарткою.
В подальшому, невстановлена слідством особа виготовила посвідчення водія серії «КВЕ» з номером « НОМЕР_1 » від 10.03.2020 року категорії «В1», «В», «С1»,«С» на ім`я ОСОБА_5 та через службу доставки «Нова-Пошта» 20.02.2020 року направила останньому для подальшого використання.
ОСОБА_5 , отримавши вказане посвідчення водія, усвідомлюючи, що він діє з порушенням п. 16 Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року, яким передбачено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС, використовував дане посвідчення для керування транспортним засобом «Reno Logan», д/н НОМЕР_2 , на якому був зупинений 12.04.2020 року о 13.05 на перехресті вулиць Амосова та Тарасівської в с. Нове Києво-Святошинського району Київської області інспекторами СРПП № 1 Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, та під час перевірки документів пред`явив підроблене посвідчення водія як документ, який посвідчує його право керувати транспортними засобами.
Відповідно до висновку експерта № 17-3/665 від 22.04.2020 року посвідчення водія серії «КВЕ» та номером « НОМЕР_1 » на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видане 10.03.2020 року за способом нанесення зображення та бланк не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території України; всі зображення в досліджуваному посвідченні водія виконані за допомогою знакодрукуючого пристрою, зі струменевим способом друку.

04.05.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у висунутому обвинуваченні визнав та підтвердив обставини вчиненого, у вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що він вже навчається на курсах для отримання посвідчення водія.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (використання завідомо підробленого документу), який, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого, долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 468 469, 472 474, 475, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду від 04.05.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. процесуальних витрат.

Речові докази у справі вилучене у ОСОБА_5 посвідчення водія серії та номером «КВЕ» « НОМЕР_1 » видане 10.03.2020 року, яке передане до камери зберігання речових доказів Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1