Справа № 697/2240/20
Провадження № 1-кп/697/300/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2020 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000489 від 09.10.2020 з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сушки, Канівського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм ФОП ОСОБА_6 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 09.10.2020, близько 17.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить ОСОБА_7 і розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та на ґрунті сварки зі своєю дружиною ОСОБА_8 , яка працювала продавцем у магазині, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, з метою пошкодження приміщення магазину шляхом підпалу, вилив з пластикової пляшки на підлогу бензин та за допомогою сірників намагався підпалити. Проте, свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки сірник загорівся і відразу згас та покупці магазину вжили заходів щодо недопущення підпалу та вивели ОСОБА_4 з приміщення.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, як незакінчений замах на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Під час досудового розслідування між прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , 30.11.2020 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, також потерпілим було надано письмову згоду прокурору на укладення угоди.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі під час судового розгляду обвинувального акту. Сторони погодили покарання за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст. 76 КК України: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державі чи суспільним інтересам.

Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений за ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України є тяжким.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Угода між прокурором та обвинуваченим не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідає інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення узгодженого сторонами покарання.

Речові докази по справі:

марлевий тампон з змивами, пляшка з полімерного матеріалу з-під води «Мирненська» з бензином, сірник зі слідами запалення, які передані до кімнати зберігання речових доказів Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області знищити;

Підтверджені документально процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи, що становлять 1634,50 грн. підлягають стягненню, у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2020 року, укладену між прокурором Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши 1 (один) рік іспитового строку.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави 1634,50 грн. - в порядку відшкодування витрат за проведення експертизи.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази:

марлевий тампон з змивами, пляшка з полімерного матеріалу з-під води «Мирненська» з бензином, сірник зі слідами запалення, які передані до кімнати зберігання речових доказів Канівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1