Справа №592/3692/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/150/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/3692/20 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.06.2020 щодо відмови в задоволенні клопотання про заміну покарання більш м`яким,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання ОСОБА_9 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки він фактично відбуває покарання в м. Суми, тому клопотання повинно розглядатися Ковпаківським районним судом м. Сум;

- засуджений ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки розгляд клопотання здійснений без нього, захисник не мав права брати участь в судовому засіданні, суд помилково зазначив, що клопотання подане з порушенням правил підсудності і не мав права розглядати клопотання.

18.03.2020 до Ковпаківського районного суду м. Сум надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , в якому він просив замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, а також зарахувати відбуту частину покарання, яке обгрунтоване тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі не відповідає нормам Конституції України, міжнародного права та рішенням ЄСПЛ.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.06.2020 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Своє рішення суд першої інстанції вмотивував тим, що законодавством України не передбачено можливості заміни довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, тому вирішення порушеного питання виходить за межі компетенції суду, а встановлені рішеннями ЄСПЛ порушення стосуються обов`язку держави виконати рішення цього міжнародного судового органу, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням. Крім того, суд дійшов висновку, що клопотання подане з порушенням правил територіальної юрисдикції.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 і його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ч. 3, 5 ст. 539 КПК клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого та інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження засуджений ОСОБА_9 у своєму клопотанні просив суд першої інстанції доставити його до зали судового засідання для безпосередній участі в судовому розгляді.

Незважаючи на вказане вище клопотання засудженого, суд першої інстанції ухвалив рішення провести судове засідання в режимі відеоконференції 02.04.2020 з ДУ «Сумський слідчий ізолятор», від участі в якому ОСОБА_9 відмовився через бажання приймати особисту участь у розгляді клопотання, про що свідчить його письмова заява.

Чергове судове засідання 10.06.2020 суд першої інстанції знов постановив провести в режимі відеоконференції з слідчим ізолятором, від участі в якому (дистанційно) засуджений також відмовився, при цьому судовий розгляд здійснений за його відсутності, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, оскільки не забезпечено основоположного права особи, що тримається під вартою, на участь у судовому розгляді порушеного ним питання, внаслідок чого не дотриманий конституційний принцип, що «ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередньо участь у судовому процесі, або позбавлений такого права», закріплений, крім іншого, у рішенні КСУ від 12.04.2012 № 9 рп/2012 (справа про рівність сторін судового процесу), у якому формулюючи незаперечне право особи на судову присутність, Суд керувався правовими постулатами «доброї совісті» (bonae fidei), оскільки для громадян не може бути жодних перешкод об`єктивного характеру, якщо відбувається розгляд в суді індивідуально-конкретної справи. Присутність особи, яка має право брати безпосередньо участь і виступати в суді, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката тощо, є невід`ємним правом, а для суддів усіх інстанції важливим елементом законного і справедливого правосуддя».

Аналогічною є і усталена судова практика ЄСПЛ (зокрема, п. 26, 29 рішення від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine), заява № 7460/03), згідно якої «принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом». Суд дійшов висновку, «що у провадженні, яке розглядається, важливі процесуальні гарантії були відсутні та що ці процесуальні недоліки, у світлі обставин справи, були достатньо серйозними, щоб піддати сумніву справедливість провадження. Відповідно було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції» (інші рішення та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France); «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy); «Т. проти Італії» (Т. v. Italy); «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria).

Висновки суду першої інстанції в частині того, що згідно ст. 336 КПК наполягати на присутності в залі судового засідання може тільки особа, яка перебуває в статусі обвинуваченого, не відповідають вимогам ч. 3 ст. 43 КПК, згідно яких засуджений має права обвинуваченого в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження. При цьому зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ст. 7-8, ч. 6 ст. 9, ст. 10, ч. 1 ст. 20, ч. 3 ст. 21, ч. 6 ст. 22, ч. 1 ст. 26 КПК).

Крім того, розглянувши кримінальне провадження, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання засудженого з двох різних (окремих) правових підстав: 1) законодавством України не передбачено можливості заміни довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, тому вирішення порушеного питання виходить за межі компетенції суду, а встановлені рішеннями ЄСПЛ порушення стосуються обов`язку держави виконати рішення цього міжнародного судового органу, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням; 2) клопотання повинно подаватися за місцем знаходження місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (ДУ «Ізяслівська виправна колонія (№ 31)).

Таким чином, дійшовши висновку про порушення правил територіальної юрисдикції, суд першої інстанції розглянув клопотання засудженого по суті його вимог, чим також істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого в частині того, що ухвала постановлена незаконним складом суду, то вони є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, так як суддя визначений відповідно ст. 35 КПК, а самовідвід судді та заявлені йому відводи вирішені у визначеному ст. 81 КПК порядку.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Разом із тим, необхідно зазначити, що вирок відносно ОСОБА_9 набрав законної сили і останньому визначено відбувати призначене покарання у ДУ «Ізяслівська виправна колонія (№ 31), тому у разі необхідності вирішення питання, пов`язаного із виконанням ухваленого вироку, відповідне клопотання повинно подаватись до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого ОСОБА_9 відбуває покарання, тобто за місцем знаходження уповноваженого місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває ДУ «Ізяслівська виправна колонія (№ 31).

Оскільки будь-якого іншого порядку вирішення порушеного засудженим питання кримінальним процесуальним законом не передбачено (ч. 2 ст. 539 КПК), то ОСОБА_9 необхідно відмовити у задоволенні його клопотання про заміну призначеного покарання більш м`яким покаранням через порушення територіальної юрисдикції (п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК), задовольнивши таким чином частково подані апеляційні скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Сум від 10.06.2020 щодо відмови засудженому ОСОБА_12 у задоволенні клопотання про заміну покарання більш м`яким скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити засудженому ОСОБА_12 у задоволенні клопотання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4