Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/4690/20
Провадження № 1-кс/723/5966/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду,

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання слідчого СВ Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого по найму, освіта середня, раніше притягувався до кримінальної відповідальності але не судимого, -

встановив:

Слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_5 (в подальшому - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_3 (в подальшому прокурор) про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727 від 02.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 02.11.2020 року біля 18,30 години спільно із ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку № 2 вул. Українська с. Кам`яна Сторожинецького району Чернівецької області переслідуючи корисливу мету, направлену на відкрите викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, діючи умисно, протиправно, відкрито заволодів жіночою сумочкою в якій знаходився жіночий гаманець, мобільний телефон із сім картою в ньому та гроші в сумі 400 гривень належні потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 5700 гривень, застосувавши до останньої насильство, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я, яке виразилось в застосуванні перцевого балончику проти потерпілої

Слідчий та прокурор в клопотанні стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Будь-які інші запобіжні заходи, окрім домашнього арешту, не зможуть запобігти наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту, з покладенням певних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді не цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків підтримав, посилаючись на обставини зазначені в клопотанні, доповнивши обгрунтування ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України також і тим, що ОСОБА_4 раніше скоїв злочин і в даний час щодо нього в Сторожинецькому районному суді розглядається кримінальне провадження за ч. 1 ст. 186 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в ході судового розгляду, свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав та просив застосувати до нього не цілодобовий домашній арешт оскільки він працює. Він виконає всі обов`язки, які будуть покладені на нього.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727 від 02.11.2020 року, внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

13.11.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином згідно повідомлення про підозру та письмових доказів у вигляді протоколу прийняття заяви від потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення, протоколу допиту потерпілої і підозрюваного ОСОБА_4 , який визнав себе винуватим у спільному із ОСОБА_6 відкритому викраденні у потерпілої її майна, протоколів проведення за участю потерпілої та підозрюваного ОСОБА_4 слідчих експериментів, встановлено, що вказані докази свідчать про обгрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність трьох передбачених ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу і свідків в цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий суддя знайшов доказаним обґрунтування ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, щодо того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він притягувався до кримінальної відповідальності за вчинений злочин, щодо власності і щодо посягання на життя чи здоров`я громадян і хоча судимості ще немає але справа перебуває на розгляді суду і ОСОБА_4 визнає себе винуватим у вчиненні цього злочину і ці обставини негативного характеризують особу підозрюваного, що в цілому дає слідчому судді підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_4 схильний до вчинення злочинів, що є безумовним ризиком.

Посилаючись на наявність ризику щодо можливості переховування від органів досудового розслідування, ініціатор клопотання обґрунтовує його тяжкістю злочину та відсутністю альтернативних видів покарання у санкції інкримінованої ОСОБА_4 статті 186 ч.2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, внаслідок чого підозрюваний може умисно переховуватись з метою уникнення покарання а будь-яких стримуючих факторів для перешкоджання втечі не встановлено.

На думку слідчого судді вказаний ризик не доведений суду та до того ж суперечить вимогам п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини.

В рішеннях цього органу у справах «Летельє проти Франції», «Мансур проти Туреччини», зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому у рішенні цього суду по справі «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року стверджено, вже зазначену обставину та вказано, що при цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з іншими державами та його міжнародні контакти, наявність паспортів, наявність сім`ї, попереднє ухилення від правоохоронних органів, тощо, про що в клопотанні не зазначено.

Слідчий суддя знаходить недоведеним також і ризик, на який посилається прокурор, а саме щодо можливості впливу на потерпілу та свідків, оскільки жодних доказів такого впливу, суду не надано, а зазначення цього в клопотанні, слідчий суддя оцінює, як голослівне припущення.

Свідок ОСОБА_8 , якого названо в клопотанні, як свідка на якого, згідно клопотання, може незаконно впливати підозрюваний, насправді є свідком, який, згідно протоколу його допиту, нічого не бачив і нічого не знає, а про вчинення грабежу йому стало відомо із слів поліцейських. Вплив на такого свідка є непотрібним, а відповідно неможливим.

Що стосується потерпілої то остання, під час її допиту показала, що не може в обличчя впізнати нападників, а тому вплив на неї зі сторони підозрюваного також є неможливим.

Підтвердження в судовому засіданні тільки одного ризику та не підтвердження інших ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, слідчий суддя оцінює зважаючи на вимоги п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби, який застосовується, згідно п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, якщо буде доказано, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу і зазначеним в клопотанні.

Слідчий та прокурор в клопотанні та в суді, зазначали про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, однак доказів цього суду не надали.

На думку суду, ні обґрунтованість підозри ні наявність ризиків ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити ризик можливості вчинення нового злочину, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Однак досліджуючи вказане, слідчий суддя знаходить, що для недопущення вчинення дій підозрюваним ОСОБА_4 пов`язаних із підтвердженим ризиком слід вважати, що такий запобіжний захід, як домашній арешт є найбільш доцільним і він на даному етапі зможе забезпечити вказаний ризик.

При цьому виходячи із характеризуючих даних підозрюваного ОСОБА_4 та його сімейного становища домашній арешт має бути не цілодобовим, що дасть змогу підозрюваному працювати.

Слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується можливості вчинення нового злочину та необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти певні обов`язки, зазначені в клопотанні, окрім обов`язку не відлучатися з місця свого проживання, оскільки такий обов`язок дублюється із визначенням домашнього арешту, який і полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді не цілодобового домашнього арешту задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці із забороною залишати будинок АДРЕСА_1 в період доби з 22 години вечора до 06 години ранку.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду із встановленою ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу передати для виконання до Сторожинецького відділу національної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Строк дії ухвали рахувати з 14 години 00 хвилин, 16 грудня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9