Провадження № 1-кс/759/632/21
СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А
іменем України

"28" січня 2021 р. м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0006630 від 13.09.2019р. стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, українця, з повною середньою освітою, працюючого вантажником в ТОВ «Мотор М», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України раніше не судимий,, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва ( головуючий суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою суду від 02.12.2020 року продовжено строк тримання під вартою, термін дії якого спливає 30.01.2021 року.
25.01.2021р. прокурор Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченому.
Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено всеукраїнський карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19.12.2020 по 28.02.2021.
Пунктом 20-5 Розділу XІ Перехідні положенняКПК України передбачено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Розгляд питань, які віднесено до повноважень слідчого судді (крім розгляду клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій і скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування), та окремих питань під час судового провадження здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.
У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Головуючий суддя ОСОБА_6 тривалий час знаходиться на лікарняному, тому розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому проводиться іншим суддею Святошинського районного суду м. Києва визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що відповідає положенням п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України.
В судовому прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження дії запобіжного заходу, посилаючись на викладені в клопотання обставини.
Обвинувачений та його захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою. Захисник ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, так як жодних ризиків зазначених стороною обвинувачення не існує. Крім того, ОСОБА_4 не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, незадовільний стан здоров`я (у нього виявлено туберкульоз легень та він потребує хірургічного лікування, яке не може бути проведене в умовах Київської медичної частини, що підтверджується довідкою № 172 від 27.05.2020р. ).
Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочинну діяльність.
Суд враховує,що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який класифікується, як тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.
Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, дітей не має, не є особою з інвалідністю, вину у вчиненні злочину не визнає, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Доводи сторони захисту стосовно незадовільного стану здоров`я обвинуваченого заслуговують на увагу, однак вони не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, оскільки на даний час відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.
Згідно довідки № 286 від 10,07.2020р., виданої Київською медичною частиною філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально виконавчої служби України`в м. Києві та Київській області , яка міститься в матеріалах справи, у хворого ОСОБА_4 відмічається позитивна рентгенологічна динаміка в легенях та негативна динаміка туберкульозного процесу у периферичних (шийних) лімфатичних вузлах, він потребує планового хірургічного лікування (видалення) уражених периферичних (шийних) лімфатичних вузлів. Зазначене планове оперативне втручання може бути проведено хворому за межами ДУ «Київський слідчий ізолятор» в умовах іншого закладу охорони здоров`я після завершення карантинних заходів та у разі визначення такого закладу Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради за зверненням керівництва Київської міської медичної частини.
Згідно вимог спільного наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012р. № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особи, узятим під варту», особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря; якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_4 може бути проведення планова хірургічна допомога за його зверненням та за умови готовності обраного лікарняного закладу МОЗ України надати таку допомогу.
У огляду на викладене клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з визначеними кримінальним процесуальним кодексом України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, тому суд вважає, що наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою , а клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Оскільки дане кримінальне провадження стосується злочину, вчиненого із застосування насильства, суд, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 183 ч.4, ст.ст. 331, 369, 376 КПК України, п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0006630 від 13.09.2019р. стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 26.03.2021 року включно, та утримувати його в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 - про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_7