Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4581/19
У Х В А Л А
"21" жовтня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

розглянувши в залі судового засідання №1 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні в судовій справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, питання доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому та клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білоцерківського міськрайсуду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2019 року обвинуваченому ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк якого продовжено ухвалою суду від 31.08.2020 року на 60 днів по 29.10.2020.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу судовий розгляд не може бути закінчений в силу об`єму доказів, які слід дослідити, процесуальної поведінки обвинуваченого, яка має ознаки зловживання правами при ознайомленні з матеріалами справи, регулярною заміною захисників у судовій справі, укладення обвинуваченим угоди із адвокатом, що не мав права на здійснення адвокатської діяльності, черговою відмовою від послуг щойно призначеного захисника в судовому засіданні 22.10.2020 що тягне за собою постійне відкладення судових засідань та фактичним припиненням розгляду справи по суті, починаючи з травня 2020 року, надмірним навантаженням суду, оскільки головуючий у справі одночасно є слідчим суддею та задіяний в розгляді інших справ в тому числі колегіально.

З огляду на вищевказані обставини в ході з`ясування судом питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу прокурор вважає, що строк запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечує проти продовження строку запобіжного заходу, з огляду на недоведеність прокурором існування заявлених ризиків, а також з огляду на презумпцію зменшення ризиків за час перебування 19 місяців під вартою. При цьому обвинуваченим заявлено клопотання про скасування йому запобіжного заходу, з аналогічних підстав, що й у судовому засіданні 31.08.2020 року, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду в ході досудового розслідування щодо нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - по 12.05.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, який сплив 05.05.2020 року. Вважає, що за таких обставин подальше утримання його під вартою є незаконним.

Суд повністю погоджується з позицією обвинуваченого, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

За таких обставин, вирішуючи питання щодо наявності підстав для доцільності продовження строку тримання під вартою, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Суд вкотре констатує, що викладеним у клопотанні обвинуваченого обставинам на які обвинувачений посилається як на підставу для скасування запобіжного заходу суд неодноразово давав правову оцінку в ухвалах від 10.07.2020, 31.08.2020. Жодних нових обставин, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків обвинувачений суду не навів.

При цьому суд враховує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин є тяжким та є насильницьким, пов`язаним із позбавленням життя людини. При цьому суд враховує характер вчиненого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , зокрема у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.

Суд повністю погоджується, зі стороною обвинувачення що обставини, які вказують на наявність ризиків, встановлених як ухвалою слідчого судді від 14.03.2019 року так і ухвалами суду продовжують існувати та що вказані ризики не зменшились. На даний час залишаються не допитаними свідки сторони обвинувачення, з частиною яких обвинувачений перебуває у дружніх стосунках та якому відоме їх місце проживання, що дає підставу суду зробити висновок про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків.

Чергове твердження обвинуваченого, що можливість влаштування на роботу знівелює ризики ухилення від суду та вчинення нових злочинів суд розцінює критично. Суд враховує також ту обставину, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мала місце у період дії іспитового строку стосовно обвинуваченого, що є наслідок для обвинуваченого у вигляді безумовного позбавлення волі за скоєння злочину у разі доведеності його винуватості. Вказана обставина свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про високу стійкість ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд приходить до висновку, що працевлаштування не є стримуючим фактором від вчинення дій, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час утримання обвинуваченого під вартою виправдано, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що у свою чергу не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на усі вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що запобіжний захід домашній арешт та інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання обвинуваченим покладеного на нього обов`язку та запобігти ризику вчинення нових злочинів.

Даних про неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано.

За таких обставин запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 підлягає продовженню на 60 днів по 19.12.2020 включно.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів по 19 грудня 2020 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого ОСОБА_4 доставити конвоєм в судове засідання на 19 листопада 2020 року не пізніше 10 год. 00 хв. та на оголошення повного тексту ухвали на 22.10.2020 року на 08 год. 55 хв.
Копії ухвали направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області для виконання.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 22.10.2020 о 08 год. 55 хв.

СуддяОСОБА_5