Справа № 333/5610/20
Справа ЄУН 333/5610/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, заявлене по кримінальному провадженню №0002346 від 16 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває дане кримінальне провадження.
По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08.01.2021 р. З об`єктивних причин, суд не має можливості до цієї дати розглянути справу.
05.01.2021 р. прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, з метою забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання спробам останнього переховуватись від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували відносно задоволення даного клопотання прокурора. Обвинувачений просив врахувати, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина.
Вислухавши пояснення прокурора, думку обвинуваченого, його захисника, потерпілого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КПК України, за яке передбачене максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років.
Стійкі соціальні зв`язки у обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні, оскільки останній неодружений, не працевлаштований, інших законних джерел доходів не має, за місцем реєстрації не мешкає. Обвинувачений зазначив в судовому засіданні, що має на утриманні малолітню дитину, при цьому доказів на підтвердження цієї обставини ні він, ні його захисник не надав.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, судимість за які не зняті та не погашені. Окрім того, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №937/7256/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України. Дані обставини свідчать, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення та усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та відсутність стійких соціальних зв`язків, може переховуватись від суду.
Враховуючи особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Відомості про неможливість обвинуваченого, за станом здоров`я, утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

З огляду на вищезазначене, враховуючи обставини, зазначені в ст. 178 КПК України, ефективність діючого запобіжного заходу, співмірність цього заходу з існуючими ризиками та тяжкістю інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частина 4 ст. 183 КПК України передбачає, що в окремих випадках суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі і щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, може не визначати заставу.

З урахуванням особи обвинуваченого, конкретних обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, строк перебування обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню, суд вважає за можливе одночасно з продовженням обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити йому розмір застави 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діє з 01.01.2021 р., з покладенням на обвинуваченого наступних обов`язків: прибувати у судові сідання у час визначений судом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, який розглядає дане кримінальне провадження; повідомляти суд, який розглядає дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання..

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 331, 372, 392 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: з 05.01.2021 року по 06.03.2021 року із можливістю внесення застави у розмірі 30-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 68 100,00 грн.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати у судові засідання у час визначений судом;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, який розглядає дане кримінальне провадження;
- повідомляти суд, який розглядає дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання.
Строк дії даної ухвали до 06.03.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1