Справа № 573/1360/20
Номер провадження 1-кс/573/340/20
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2020 року м. Білопілля

Слідчий суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працючого, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше судимого:

1) 18 жовтня 2016 року Великописарівським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт;

2) 07 березня 2017 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

звільненого 17 квітня 2020 року по відбуттю строку покарання,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в :
03 серпня 2020 року старший слідчий СВ Білопільського ВП ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що 01 серпня 2020 року близько 02:00 години, ОСОБА_4 , відносно якого встановлено адміністративний нагляд, нехтуючи забороною залишати своє помешкання після 22 години, перебував поблизу магазину «Калинка», що знаходиться за адресою: Сумська область, Білопільський район, м. Ворожба, вул. Новікова, 1, де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка з ОСОБА_7 , у ході якої в ОСОБА_4 виник умисел на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , який знаходився навпроти нього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, шляхом завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 , тримаючи в правій руці предмет зовні схожий на ніж, завдав ОСОБА_7 п`ять ударів в область лівої сторони грудної клітки ззаду зліва, після чого припинив свої протиправні дії та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілого ОСОБА_7 госпіталізовано до торакального відділення КНП СОР «СОКЛ», де встановлено діагноз: 5 ножових поранень в область лівої частини брюшної стінки, два з яких проникаючі в область лівої частини брюшної стінки, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаку небезпеки для життя в момент заподіяння.

За вказаним фактом слідчим відділенням Білопільського ВП проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000432, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

01 серпня 2020 року о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 серпня 2020 року о 16 годині 12 хвилин ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 зібрано достатньо доказів, які свідчать про вчинення ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

На існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків слідчий зазначив те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних з обігом наркотиків, судимості не зняті та не погашені, на час вчинення злочину знаходився під адміністративним наглядом, встановленим ухвалою Ковпаківського районного суду м. Сум від 16 березня 2020 року як за особою звільненою з місць позбавлення волі, але свідомо порушив встановлені відносно нього заборони. Останній ніде не працює, його матеріальне становище нестабільне, міцні соціальні зв`язки відсутні, за місцем проживання характеризується як неврівноважений, агресивний та конфліктний. Залишившись на волі ОСОБА_4 може впливати на свідків, яких він знає, а також на потерпілого, чинити інші перешкоди в здійсненні досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_6 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_4 свою винуватість за пред`явленою підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав. Проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 також просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України та п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається зі статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує позицію ЄСПЛ, відображену в п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року в справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення в справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлена ОСОБА_4 підозра за ч. 1 ст. 121 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 01 серпня 2020 року;

- протоколом обшуку помешкання ОСОБА_4 від 01 серпня 2020 року, в ході якого вилучено речі з плямами бурого кольору та ніж із залишками речовини бурого кольору;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 01 серпня 2020 року;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 01 серпня 2020 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням технічних засобів фіксування за участю підозрюваного ОСОБА_4 .

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме: питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить висновку, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Віднесення вказаного злочину до категорії тяжких свідчить про ступінь можливої суспільної небезпечності особи підозрюваного та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду, чому може сприяти те, що він в минулому неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів.

До того ж, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, існує обґрунтований ризик незаконного впливу останнього на потерпілого та свідків, вчинення перешкод слідству, що може вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду.

При вирішенні клопотання суд також враховує практику Європейського суду з прав людини викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, відповідно до якої особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. При цьому обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків також є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Також слідчий суддя враховує, що 03 серпня 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані вище обставини свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків та вчинення іншого злочину, а тому застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, у зв`язку з чим вважаю за необхідне клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту задовольнити.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, то слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого Білопільського ВП ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 години 40 хвилин 29 вересня 2020 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали слідчого судді по 29 вересня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя