Провадження №1-кс/463/225/21
У Х В А Л А

14 січня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілою -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24 листопада 2020 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0000669 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що за її заявою внесено до ЄРДР відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення інспектором Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , а саме надання завідомо неправдивих показань як свідка у кримінальному провадженні № 0000076 від 09.03.2017. 23.11.2020 вона подала слідчому заяву про вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої та її допит. Внаслідок неправомірних дій працівника поліції, а саме надання неправдивих показань у кримінальному провадженні, їй як потерпілій завдано шкоду. Однак, слідчим безпідставно та необґрунтовано винесено оскаржувану постанову про відмову у визнанні потерпілою. Тому просить таку скасувати та зобов`язати слідчого належним чином розглянути заяву.

В судовому засіданні скаржник підтримала скаргу з викладених в ній мотивів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 0000669 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. За обставинами справи, на думку заявника, інспектором Перемишлянського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 надано завідомо неправдиві показання свідка у кримінальному провадженні № 0000076 від 09.03.2017.

23.11.2020 ОСОБА_3 подала слідчому клопотання про вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої та її допит, так як їй завдано моральної шкоди.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 24 листопада 2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0000669 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Слідчим зроблено висновок, що відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілою, оскільки остання не наводить будь-яких фактичних даних щодо моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, в заяві про злочин та в заяві від 23.11.2020 вона не навела належного обґрунтування з приводу цього.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З наявних матеріалів скарги вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Оцінюючи законність постанови слідчого від 24.11.2020 про відмову у визнанні потерпілим, слід врахувати, що КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:

-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;

-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;

-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою;

-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншому виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України;

-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 384 КК України полягає у введенні в оману суду або іншого уповноваженого органу, в тому числі шляхом надання завідомо неправдивих показань свідка.

Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент прийняття слідчим рішення про визнання потерпілим, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, що розслідується.

Із матеріалів справи вбачається, що завдання шкоди заявник ОСОБА_3 пов`язує із неналежним розслідуванням в іншому кримінальному провадженні, внаслідок неправдивих показань свідка.

Отже, про наявність шкоди, завданої скаржнику незаконними діями працівника поліції, можна вести мову лише в разі ухвалення остаточного судового рішення у кримінальному провадженні, у якому працівник поліції на думку скаржника надав завідомо неправдиві показання.

З огляду на те, що у кримінальному провадженні, де на думку заявника порушуються його права, не прийнято остаточного рішення на користь скаржника та не встановлено суттєвого порушення його прав під час досудового слідства, не можливо стверджувати на цій стадії про наявність у нього будь-якої шкоди та відповідно про наявність підстав для визнання його потерпілим. Окрім цього, заявник ОСОБА_3 не обґрунтувала завдання їй моральної шкоди.

З цих підстав слідчий суддя вважає обґрунтованою оскаржувану постанову слідчого, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, від 24 листопада 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0000669 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 18.01.2021 року о 13.50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1