Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4581/19
У Х В А Л А

"18" березня 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні в судовій справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, питання доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білоцерківського міськрайсуду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк якого продовжено ухвалою суду від 23.01.2020 року на 60 днів - строк якого спливає 22.03.2020.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу судовий розгляд не може бути закінчений в силу об`єму доказів, які слід дослідити, в силу правової позиції сторони захисту, процесуальною поведінкою учасників судового провадження, надмірним перевантаженням суду, оскільки головуючий у справі одночасно є слідчим суддею.

З огляду на вищевказані обставини в ході з`ясування судом питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу прокурор вважає, що строк запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечують проти продовження строку запобіжного заходу, з огляду на недоведеність прокурором існування заявлених ризиків. При цьому обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у визначений судом час, оскільки у нього є можливість влаштуватись на роботу, що на його думку нівелює раніше встановлені щодо нього ризи вчинення дій, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також зазначає, що оскільки потерпіла у справі вже допитана судом, то відпав ризик незаконного впливу не неї.

Вирішуючи дане питання суд приходить до наступного.

Суд погоджується, з стороною обвинувачення що обставини, які вказують на наявність ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді від 14.03.2019 року та ухвалою суду від 23.01.2020 року продовжують існувати та що вказані ризики не зменшились. Хоча судом на даний час дійсно допитана потерпіла залишаються не допитаними свідки сторони обвинувачення, з частиною яких обвинувачений перебуває у дружніх стосунках та якому відоме їх місце проживання, що дає підставу суду зробити висновок про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків.

Твердження обвинуваченого, що можливість влаштування на роботу знівелює ризики ухилення від суду та вчинення нових злочинів суд розцінює критично. При цьому суд враховує тяжкість та характер вчиненого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , який є насильницьким проти життя людини, а також ту обставину, що незважаючи на наслідок для обвинуваченого у вигляді безумовного позбавлення волі за скоєння злочину у період іспитового строку, вказана обставина не стала стримуючим фактором від вчинення нового злочину, що свідчить про високу стійкість ризику вчинення нових злочинів, а тому суд приходить до висновку, що влаштування на роботу не буде стримуючим фактором від вчинення дій передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час утримання обвинуваченого під вартою виправдано, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що у свою чергу не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на усі вищевикладені обставини суд приходить до висновку, що запобіжний захід домашній арешт та інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання обвинуваченим покладеного на нього обов`язку та запобігти ризику вчинення нових злочинів.

Даних про неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано.

За таких обставин запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає продовженню на 60 днів по 16.05.2020 включно.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту відмовити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити на 60 днів по 16 травня 2020 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого ОСОБА_5 доставити конвоєм в судове засідання на 29 квітня 2020 року не пізніше 14 год. 30 хв.
Копії ухвали направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області для виконання.

Ухвала в частині запобіжного заходу підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_6