Ухвала
Іменем України
28 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 454/1113/13-к
провадження № 51 - 6477 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2013 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність працівників Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 вважає ухвалу апеляційного суду такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Посилається на рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, яким визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається, ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 19 грудня 2013 року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність працівників Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржив її в апеляційному порядку.
Суддя апеляційного суду постановив відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді на підставі ст. 399 КПК. Мотивуючи своє рішення вказав, що ухвала слідчого судді, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність працівників Сокальського РВ ГУМВС України у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, постановлена 19 грудня 2013 року, тобто, до дня ухвалення Конституційним Судом України 17 червня 2020 року рішення щодо неконституційності положень ч. 3 ст. 307 КПК, тому таке рішення апеляційному оскарженню не підлягає.
Зокрема, в силу приписів положень ч. 3 ст. 307 та ст. 309 КПК (в редакції, яка діяла на момент постановлення ухвали 19 грудня 2013 року), ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора не може бути оскаржена в апеляційному порядку, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Рішенням Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020 визнано неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви.
Відповідно до ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року №2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням. Водночас відповідно до ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд із врахуванням вказаного та положень ст. 5 КПК, дійшов правильного висновку, що ухвала слідчого судді на момент постановлення не підлягала оскарженню в апеляційному порядку.
З касаційної скарги та доданого до неї копії судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3