ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/716/21 Справа № 177/1719/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000327 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в ст. Кисляківка Кущевського району Краснодарського краю, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
в режимі відеоконференції
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 березня 2021 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовлено.
Вобґрунтування рішення про продовження строку тримання під вартою суд дійшов висновку про доведеність того, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_11 може переховуватись від суду, незаконно впливати на показання свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначене, на думку суду обумовлює необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Судом також враховано репутацію ОСОБА_9 , дані, які характеризують особу обвинуваченого зокрема, що останній досяг пенсійного віку, міцних соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин.
При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також послався на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому вважав, що саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, зазначаючи про не зменшення ризиків, які існували на момент обрання запобіжного заходу, залишив поза увагою увагою той факт, що слідчий в клопотанні про застосування тримання під вартою посилався на протокол огляду місця події від 21.07.2019 року, пояснення потерпілої та її законного представника, а також пояснення самого обвинуваченого. При цьому, в апеляційній скарзі захисник наводить доводи про неналежність та недопустимість зазначеного протоколу огляду, як доказу через істотні порушення процесуального закону під час його проведення.

Вважає, що ризики, зазначені в ухвалі суду, спростовуються тим, що за 18 місяців перебування ОСОБА_9 під вартою, не отримано висновку експерта, який би доводив, що стосовно малолітньої потерпілої вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, оскільки відповідно до експертизи № 1185 від 09.08.2019 року на тілі малолітньої потерпілої не виявлено жодних тілесних ушкоджень.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, а ухвалу суду в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Потерпіла та її законний представник в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та дату апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про поважність причин неявки та про відкладення судового засідання до суду не надходили, що відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до абзацу 15 пункту 2.4. мотивувальної частини зазначеного рішення Конституційного суду України, надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Частину другу статті 392 КПК України Законом України від № 1027-ІХ від 02.12.2020 року Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, який набрав чинності 14.01.2021 року, доповнено абзацом другим, відповідно до якого ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановленої на стадії судового розгляду, є предметом апеляційного перегляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає розгляду.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника та матеріали контрольного провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Як видно з матеріалів справи, в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження 5000327 з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції від 13 січня 2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з тих підстав, що на час подання клопотання існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даній стадії вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, вливати на свідків, продовжити займатись злочинною діяльністю і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і ці ризики не зменшились.

При цьому, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_12 , а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, вичиненого стосовно неповнолітньої особи, із застосуванням насильства та вчиненням дій сексуального характеру.

Апеляційний суд також зважає на стадію судового провадження, яка триває і необхідно дослідити всі докази, допитати учасників, дослідити письмові докази, що обумовлює існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції в оскарженій ухвалі, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Водночас, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду про доведеність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України у виді знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема і з тих підстав, що прокурор цей ризик не заявляв в клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Проте, з огляду на те, що по суті суд першої інстанції прийняв правильне і обґрунтоване рішення, цей факт не може розцінюватись як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке б потягло скасування судового рішення та відмову в задоволенні клопотання прокурора.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості обраного виду запобіжного заходу, апеляційний суд зважає також і на відомості про особу обвинуваченого, який одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти статевої свободи та недоторканості, ці обставини підтверджують існування вищезазначених ризиків, наявність яких перешкоджає застосуванню стосовно ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, висновки суду, що встановленні при обранні запобіжного заходу ризики, не зменшились і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання обвинуваченого під вартою, підтверджуються відомостями про особу обвинуваченого та тяжкістю висунутого обвинувачення.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника зводяться до оцінки допустимості, належності та достатності доказів у кримінальному провадженні, зокрема протоколу огляду місця події від 21.07.2019 року та висновку експертизи № 1185 від 09.08.2019 року, проте ці доводи не можуть бути предметом апеляційної перевірки на даній стадії і відносяться до повноважень суду першої інстанції, який провівши судовий розгляд, в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті обвинувачення, має надати цим доказам відповідну правову оцінку.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженнями, тому звертає увагу на тривалість кримінального провадження, періодичність призначення судових засідань, рух даної справи та вважає, що загальний строк тримання ОСОБА_9 під вартою є значним, проте не є надмірним, з огляду на складність кримінального провадження та кількість процесуальних дій, які необхідно провести.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 331, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 000327 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4