ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Барського відділу Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Левенка Стародубського району Брянської області, Російська Федерація, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
УСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 08 березня 2019 року біля 18 год. 30 хв., перебуваючи на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить сім`ї Брикульських, неподалік від межі, яка відмежовує вказану земельну ділянку від земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить сім`ї ОСОБА_7 , під час словесного конфлікту, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , діючи умисно, маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, за допомогою дерев`яної палиці наніс ОСОБА_6 декілька ударів в область голови та по лівому стегну, внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта Барського районного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької області № 58 від 13 травня 2019 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, суду пояснив, що 08 березня 2019 року в вечірній час він перебував на присадибній ділянці біля свого домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 . На відстані біля 30 м побачив, як ОСОБА_6 йшов через його земельну ділянку зі сторони долини до свого домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , та межує з його домоволодінням. Оскільки ОСОБА_6 постійно ходить без дозволу через його земельну ділянку, він хотів це з`ясувати, тому почав швидко йти по межі, щоб запитати про це потерпілого. В руках у нього була дерев`яна палиця, якою він користується при ходьбі після перенесеного інсульту. Перебуваючи на межі їх земельних ділянок, він почав вимагати, щоб ОСОБА_6 повернувся назад в долину та, щоб зайшов на свою земельну ділянку не проходячи через його земельну ділянку. ОСОБА_6 почав виражатися до нього нецензурною лайкою, дістав з мішка, який ніс на плечі, сокиру та замахнувся до нього. Він схопив лівою рукою за руку, в якій ОСОБА_6 тримав сокиру, при цьому останній потягнув його на свою земельну ділянку. Після чого він наніс ОСОБА_6 один удар дерев`яною палицею в область лівої ноги. В цей час прибігла ОСОБА_8 , дружина ОСОБА_6 , яка схопила його однією рукою за шию, а другою рукою схопила за волосся, в результаті чого він закинув голову назад і при цьому не навмисно вдарив ОСОБА_8 . На місце події також прийшла його дружина ОСОБА_9 . Вважає, що дана подія відбувалася на межі суміжних земельних ділянок, оскільки він не заходив на земельну ділянку ОСОБА_6 . Вважає, що в його діях відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, тому просить виправдати його, оскільки діяв з метою свого захисту від протиправних дій потерпілого ОСОБА_6 .
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 08 березня 2020 року в післяобідню пору він йшов додому зі ставу, який знаходиться в долині. Щоб пройти до свого домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , він пішов через земельну ділянку ОСОБА_4 , яка розташована по АДРЕСА_1 , та межує з його земельною ділянкою. На правому плечі він ніс мішок, який тримав лівою рукою, в якому знаходились бензопила та сокира. Коли він вже був на своїй земельній ділянці, побачив ОСОБА_4 , який біг з палицею в руці. Він зрозумів, що ОСОБА_4 має намір нанести йому тілесні ушкодження, тому дістав з мішка сокиру, щоб оборонятись, при цьому замахнувся сокирою, тримаючи її в руці, попередив ОСОБА_4 , щоб той не смів наближатися до нього. Однак ОСОБА_4 підбіг до нього та почав наносити дерев`яною палицею удари по голові та ногам, руками не бив. Він удари ОСОБА_4 не наносив. Його дружина ОСОБА_8 бачила, як ОСОБА_4 біжить з палицею до нього, тому вона також прибігла на місце події та почала розбороняти. В цей час обвинувачений ОСОБА_4 наніс удар його дружині в область носа та обличчя. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_9 прийшла на місце події після його побиття, тому вона нічого не бачила. З сім`єю ОСОБА_7 в них довготривалі неприязні відносини через земельний спір. Він ніколи не бачив, щоб ОСОБА_4 ходив, опираючись на дерев`яну палицю. Просить карати обвинуваченого на розсуд суду, не заперечує щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу, як просив в судових дебатах прокурор.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з сусідами Брикульськими в них довготривалі неприязні відносини через земельний спір, оскільки останні протягом 25 років здійснювали самочинне будівництво господарських споруд без їхнього дозволу, без дотримання добросусідських відносин. 08 березня 2019 року в вечірній час, коли ОСОБА_6 в черговий раз проходив по їхній земельній ділянці її чоловік зробив ОСОБА_6 зауваження, щоб той не ходив по їхній земельній ділянці, на що той замахнувся сокирою на її чоловіка. ОСОБА_4 зловив сокиру, в цей момент прийшла ОСОБА_8 та ззаду, зі спини ОСОБА_4 , вхопившись за шию, почала його душити. ОСОБА_4 закинув голову назад та вдарив ОСОБА_8 в обличчя, вона закричала та сіла на землю. Чоловік викинув із руки палицю, а ОСОБА_6 - сокиру, оскільки у ОСОБА_8 погіршилося самопочуття, остання просила викликати їй швидку медичну допомогу. Вона зателефонувала в поліцію. Дані події відбувалися на земельній ділянці Брикульських, її чоловік пішов на земельну ділянку Брикульских з дерев`яною палицею в руці, оскільки опирається на неї при ходьбі після перенесеного інсульту, з метою поговорити, щоб ОСОБА_6 не ходив по їхній земельній ділянці. Вважає, що її чоловік міг про це повідомити не заходячи на земельну ділянку ОСОБА_6 . Бачила, як ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 один раз в праву сторону ноги, не бачила, щоб ОСОБА_6 наносив удари її чоловікові ОСОБА_4 . Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 були, по даному факту в поліцію не зверталися.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 08 березня 2019 року в вечірній час вона була в садку, що знаходиться на території її домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , побачила свого чоловіка ОСОБА_6 , який повертався зі ставу додому. На плечі він міс мішок, в якому були пилка та сокира. В цей час вона побачила свого сусіда ОСОБА_4 , який біг з палицею в руці від свого домоволодіння в напрямку до долини, звідки йшов ОСОБА_6 , вона зрозуміла, що обвинувачений біжить до її чоловіка. ОСОБА_4 почав наносити ОСОБА_6 удари. Вона побігла до них, щоб розборонити. Коли вона стала між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вдарив її в область носа, вона впала на землю, але свідомість не втрачала, почала кричати, щоб її рятували. Після чого прибігла дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , яка сказала до свого чоловіка: "Людське життя дорожче за землю, дивись як ти його побив". Ці події відбувалися на їх земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 . З сусідами ОСОБА_7 у них давні неприязні відносини через земельний спір. Бачила, як ОСОБА_4 вдарив її чоловіка ОСОБА_6 один раз палицею по потилиці. Коли вона прибігла на місце події ОСОБА_4 та ОСОБА_6 тримали один одного за руки. Де знаходилися палиця та сокира не бачила. Бачила, що першим наносив удари ОСОБА_6 - ОСОБА_4 . В її чоловіка були синці на нозі та голові. Після побиття ОСОБА_4 її та її чоловіка вони звернулися із заявою в поліцію.
Хоча обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав, однак однак його вина повністю підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема показами обвинуваченого, потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження, а саме:
- витягом з кримінального провадження № 0000095 від 09 березня 2019 року, де зазначено, що 08 березня 2019 року біля 18 год. 30 хв. в с. Пляцина Барського району Вінницької області на присадибній ділянці, що розташована по вул. Польова, буд. 7 під час раптово виникло конфлікту ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а.к.п. 90);
- рапорт помічника чергового СРПП № 4 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 , зареєстровано 08 березня 2019 року за № 798 в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, про те, що на номер 102 надійшло повідомлення, що 08 березня 2019 року о 19 год. 13 хв. бригада № 59 швидкої медичної допомоги здійснювала виїзд на виклик за адресою: АДРЕСА_1 , де було проведено огляд потерпілої від побиття сусідом особи (а.к.п. 91);
- заяву ОСОБА_6 від 09 березня 2019 року, у якій зазначено, що 08 березня 2019 року сусід ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження в область голови та лівої ноги (а.к.п. 92);
- висновок судово-медичного експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 58 від 13 травня 2019 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено: підшкірну гематому на потилиці зліва; синці по верхній поверхні правого плечового суглобу та по задній-зовнішній поверхні лівого стегна в середній та нижній третині; садна (2) на потилиці зліва в ділянці гематоми. Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), за механізмом утворення - удар та тертя, по давності утворення можуть відповідати терміну, вказаному в ухвалі про призначення експертизи, 08 березня 2019 року, та за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.2. "б" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 р.) (а.к.п. 94).
Вказані вище докази суд бере до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону і вважає їх допустимими.
Щодо невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, то суд дійшов такого висновку.
Суд звертає увагу на поведінку та дії обвинуваченого ОСОБА_4 , який маючи можливість не вжив заходів щодо мирного врегулювання довготривалого земельного спору, який виник із сім`єю ОСОБА_11 , а своєю активною та агресивною поведінкою спровокував конфлікт, який має наслідком заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Хоча обвинувачений ОСОБА_4 намагався переконати суд, що він мав намір поспілкуватися з потерпілим ОСОБА_6 без заподіяння тілесних ушкоджень, однак через неадекватні дії потерпілого, зокрема те, що останній витягнув з мішка сокиру та замахнувся, він вимушений був захищатися та заподіяти потерпілому тілесні ушкодження, суд відноситься критично, оскільки, як пояснили обвинувачений, потерпілий, та свідок - дружина обвинуваченого, що ОСОБА_4 мав можливість спілкуватися не наближаючись до потерпілого, тому вважає, що обвинувачений діяв з умислом спрямованим на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Як встановлено в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 наздоганав потерпілого ОСОБА_6 на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 , та належить сім`ї ОСОБА_11 , почав кричати до нього, та не зважаючи на попередження потерпілого ОСОБА_6 не наближатися до нього, який витягнув з мішка сокиру та замахнувся нею, щоб зупинити обвинуваченого від вчинення щодо нього протиправних дій, почав наносити потерпілому удари палицею по голові та нозі.
Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його невинуватості спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що він, проходячи через земельну ділянку, яка належить обвинуваченому, побачив, що ОСОБА_4 біг до нього з дерев`яною палицею в руці, тому сприйняв дії обвинуваченого реально, тобто як намір останнього заподіяти йому тілесні ушкодження, тому, з метою захисту від нападу обвинуваченого ОСОБА_4 , він витягнув із мішка сокиру та замахнувся нею, щоб зупинити обвинуваченого від вчинення щодо нього протиправних дій, однак ОСОБА_4 не реагував на дії та попередження потерпілого, підійшов впритул та почав наносити потерпілому ОСОБА_6 палицею ряд ударів по голові та нозі. Про те, що потерпілий ОСОБА_6 не наносив обвинуваченому ОСОБА_4 жодних тілесних ушкоджень вказав, як обвинувачений ОСОБА_4 , так і потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Щодо доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з тих підстав, що обвинувачений ОСОБА_4 діяв з метою свого захисту від протиправних дій потерпілого ОСОБА_6 , який замахнувся сокирою до нього, тому обвинувачений ОСОБА_4 вимушений був нанести потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження і його дії підпадають під ознаки необхідної оборони та є підставою для його виправдання, то суд дійшов висновку, що вказане не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Як на доказ, який на думку захисника доводить зазначене, адвокат зіслалася на постанову винесену слідчим Барського ВП Жмеринського ВП ГУМП у Вінницькій області про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 від 31 жовтня 2019 року.
З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про наявність підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 є не доведеними, оскільки вказане спростоване здобутими у ході судового розгляду належними та допустимими доказами, які вказують на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Обраний обвинуваченим ОСОБА_4 спосіб захисту як невизнання вини є його правом, однак у ході судового розгляду у даному кримінальному провадженні доводи щодо його непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не знайшли свого підтвердження, тому суд не бере їх до уваги та розцінює таку поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 як намагання ввести суд в оману та спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке класифікується як кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ (а.к.п. 97), згідно даних довідки-характеристики Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області від 13 червня 2019 року ОСОБА_4 характеризується посередньо (а.к.п. 98), є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_1 , видане Пенсійним фондом України від 19 червня 2019 року (а.к.п. 103), на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" Вінницької області (а.к.п. 100), зі слів обвинуваченого ОСОБА_4 має не задовільний стан здоров`я у зв`язку з перенесеним інсультом.
Крім того, суд бере до уваги висновок досудової доповіді від 12 вересня 2019 року, яка складена Барським районним сектором філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , де зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, та середньому рівні небезпеки для суспільства орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосуванню соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень: участь у виховних заходах та соціально-корисній діяльності; проведення індивідуально-профілактичної роботи спільно з правоохоронними органами. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України (а.к.п. 40-41).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд при призначенні покарання ураховує, зокрема, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою пред`явлено обвинувачення та з урахуванням його майнового стану, як то передбачено ст. 53 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання останнього, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
На підставі статтей 53, 65-67 КК України, керуючись ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, частинами 1, 2 ст. 371, ст. 374, частинами 1, 3, 6, 7 ст. 376, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1