У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000311.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на транспортний засіб Renault, модель Magnum 440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип сідловий тягач Е, номер шасі НОМЕР_2 , який, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.10.2011 р., належить ОСОБА_5 , шляхом заборони власнику та будь-яким іншим особам розпоряджатися і користуватися ним, у тому числі вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд; накладено арешт на причіп бортовий Е марки SAMRO, модель С121148, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , який, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 24.01.2012 р., належить ОСОБА_5 , шляхом заборони власнику та будь-яким іншим особам розпоряджатися і користуватися ним, у тому числі вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб та причіп бортовий, які належать ОСОБА_5 , відмовити, повернути ОСОБА_5 транспортний засіб Renault, модель Magnum 440, реєстраційний номер НОМЕР_7 , тип сідловий тягач - Е, номер шасі НОМЕР_2 та причіп бортовий - Е марки SAMRO, модель С121148, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер НОМЕР_8 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи.
Зазначає, що арештовані транспортний засіб та причіп є його приватною власністю, тому, за законодавством України, ніхто не може вчиняти дій щодо протиправного позбавлення його цього права власності.
Цей транспортний засіб та причіп до нього використовувались з метою отримання заробітку від перевезення вантажів, ці кошти спрямовувались на належне утримання автомобіля і причепа. Це єдине джерело його заробітку, у нього хвора дружина, яку він має лікувати, арешт автомобіля і причепа позбавляє його єдиного засобу до існування.
Зауважує, що ухвалою слідчого судді йому не заборонено користування автомобілем, проте, з її змісту вбачається така заборона. Вважає незаконною та неправильною заборону у користуванні його транспортним засобом.
Зазначає, що ухвалою слідчого судді не визначено мети арешту, однак, якщо врахувати сутність клопотання слідчого та ухвали, то прослідковується мета для відібрання взірців для проведення експертизи в межах кримінального провадження, а саме взірців лакофарбового покриття корпусу автомобіля та інших частин автомобіля. Оскільки, з часу події дорожньо-транспортної пригоди пройшло багато часу, то такі взірці експерти могли відібрати давно, і необхідності тримати автомобіль під арештом, на зберіганні в невідомих осіб, які не попереджені про кримінальну відповідальність за його належне зберігання, немає сенсу.
В ухвалі слідчого судді зазначається мета забезпечення його транспортним засобом в подальшому відшкодування збитків, однак кому не наведено. Вважає такий висновок слідчого судді передчасним, оскільки майнових вимог від потерпілих чи третіх осіб не поступало, і в клопотанні слідчого про них не обумовлено. Окрім цього, його цивільна відповідальність на випадок дорожньо-транспортної пригоди забезпечена двома страховими полісами цивільної відповідальності на значну суму, що покриє усі встановлені в майбутньому матеріальні збитки та моральну шкоду.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000311, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на даному етапі встановлено, що 27.08.2020 р. близько 22.20 год. на автодорозі Н-24 «Благовіщенськ - Миколаїв» на ділянці дороги 92 км +375 м. в напрямку м. Южноукраїнська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю сідлового тягача Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим причепом Samro, реєстраційний номер НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_10 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Водій та пасажири автомобіля Opel Zafira отримали тілесні ушкодження.
Водій ОСОБА_5 є власником сідлового тягача Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим причепом Samro, реєстраційний номер НОМЕР_9 , які, у свою чергу, були виявлені та вилучені під час огляду місця події.
До слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУ НП в Миколаївській області про арешт сідлового тягача марки Renault Magnum та причепа бортового Samro, які зареєстровані за ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване необхідністю повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, із числа регламентованих ст. 91 КПК України, у тому числі й з метою проведення необхідних експертиз.
Врахувавши вимоги ст. ст. 98, 170 КПК України, неможливість без застосування арешту зберегти визначене у клопотанні майно, яке може бути використане під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадження, доводи слідчого про те, що існує потреба у збереженні майна саме у такому стані, у якому він перебуває після пригоди, так як повернення його власнику з високою вірогідністю може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення, правову підставу для арешту майна і наслідки застосування такого заходу для інших осіб, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню у спосіб, що запропонований суб`єктом звернення.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчим суддею постановлена 31.08.2020 р., як стверджує апелянт та як вбачається з матеріалів провадження, копію ухвали слідчого судді він отримав 14.09.2020 р.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що у даному випадку строк на апеляційне оскарження апелянтом не пропущений і апеляційна скарга подана в межах строку апеляційного оскарження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ЄРДР за № 0000311 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 27.08.2020 р. близько 22.20 год. на автодорозі Н-24 «Благовіщенськ - Миколаїв» на ділянці дороги 92 км +375 м. в напрямку м. Южноукраїнська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю сідлового тягача Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим причепом Samro, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля марки Opel Zafira, реєстраційний номер НОМЕР_10 , під керуванням водія ОСОБА_6 . Водій та пасажири автомобіля Opel Zafira отримали тілесні ушкодження.
Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено вантажний сідловий тягач Renault Magnum 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим причепом Samro, реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Постановою старшого слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 від 28.08.2020 р. сідловий тягач Renault Magnum 400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з бортовим причепом Samro, реєстраційний номер НОМЕР_4 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000311, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Оскільки встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що виявлені та вилучені сідловий тягач з бортовим причепом відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, на думку апеляційного суду, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Вказані вимоги кримінального процесуального законодавства слідчим суддею дотримані, а тому доводи апелянта про відсутність в ухвалі слідчого судді вказівки на місце зберігання автомобіля та відповідальної особи є необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000311, залишити без змін, апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3