Єдиний унікальний номер № 285/2326/20
Провадження № 1-кп/0285/612/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 0000460 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмиловка Партизанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина Росії, росіянина, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого
- 11.11.2016 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 3 КК України, до 3 років позбавлення волі, на основі ст. 71 ч. 1, 72 ч. 1 КК України, частково приєднано невідбуте покарання 10 днів позбавлення волі. 16.01.2018 звільнений по відбуттю строку покарання з Житомирської виправної колонії № 4;
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
встановив:
21 травня 2020 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_4 проходячи по галявині, що неподалік будинку № 74, вул. Героїв Майдану, в м. Новоград - Волинський, побачив свійську козу, яку з корисливих сцонукань, вирішив умисно, таємно, повторно, викрасти.
Здійснюючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 в цей же час, переконавшись що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та вони залишаться непоміченими, підійшов до вказаної свійської кози, що була прив`язана, за допомогою фізичної сили, вийнявши металевий прут із землі, після чого умисно, таємно, повторно викрав свійську козу вартістю 800 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_5 після чого ОСОБА_4 розпорядився нею на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті, а саме: 21 травня 2020 року близько 15 години 30 хвилин викрав свійську козу, що перебувала на галявині неподалік будинку № 74, вул. Героїв Майдану, в м. Новоград - Волинський, та розпорядився нею на власний розсуд. Також пояснив, що розумів, що вчиняє крадіжку чужого майна.Про вчинене жалкує та розкаюється, просив суд його суворо не карати.
Потерпіла в судовому засіданні просила суворо не карати оскільки шкода їй відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій матеріального та морального характеру не має.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, раніше судимий, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя