Житомирський апеляційний суд
Справа №281/957/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000146 за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_9 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кремне, Лугинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 (п`ять ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався до набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- транспортний засіб «ЗІЛ ММЗ» 45021 д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання до ДП «Лугинське лісове господарство» ухвалено залишити у власності останнього.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, ОСОБА_6 , повторно, 26.09.2019 року близько 22 год. 45 хв. перебуваючи поблизу стоянки нижнього складу ДП «Лугинське лісове господарство», що розташована за адресою: вул. Заводська, 36, с. Станційне, Лугинського району, достовірно знаючи, що на території вказаної стоянки перебувають транспортні засоби, вирішив заволодіти одним із них.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, діючи умисно, шляхом обману, пройшовши охорону, ОСОБА_6 , прийшов на стоянку нижнього складу ДП «Лугинське лісове господарство», підійшов до транспортного засобу марки ЗІЛ ММЗ 45021 д.н.з НОМЕР_1 , синього кольору та відчинивши незачинені двері, сів до кабіни, у якій знайшов ключі запалення та привів двигун в дію, після чого виїхавши за межі території підприємства поїхав до с. Красностав, Лугинського району, Житомирської області.

Тим самим ОСОБА_6 , незаконно заволодів транспортним засобом ЗІЛ ММЗ 45021 д.н.з НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ДП «Лугинське лісове господарство».

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Вказує, що суд призначаючи покарання ОСОБА_6 безпідставно застосував положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування призначеного покарання. Також, суд безпідставно врахував обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 - добровільне відшкодування шкоди, хоча автомобіль, яким незаконно заволодів обвинувачений, працівниками поліції передано на відповідальне зберігання ДП «Лугинське лісове господарство».

Вважає, що суд не взяв до уваги те, що дані про обвинуваченого ОСОБА_6 , який негативно характеризується, не працює, судимість не погашена, раніше судимий за аналогічні злочини, після відбуття покарання за вироком Лугинського районого суду від 06.02.2015 року, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно вчинив новий умисний злочин пов`язаний із незаконним заволодінням транспортним засобом.

Крім цього, вказує, що суд не взяв до уваги думку представника потерпілої сторони ОСОБА_10 , яка наполягала на призначенні иокарання пов`язаного з позбавленням волі, а також висновки досудової доповіді Лугинського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, з якої вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі неможливе.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.289 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі. Виключити з мотивувальної частини вироку пом`якшуючу покарання обставину - добровільне відшкодування збитків.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника, на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим через його м`якість.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 1 ст. 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Однак, на думку колегії суддів суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання положень ст.ст. 65, 75 КК України не врахував, а зокрема тяжкість вчиненого злочину, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину та звільнився 04.07.2017 року з місць позбавлення волі, де відбував термін покарання, та через незначний час вчинив повторно новий злочин пов`язаний із незаконним заволодінням транспортних засобів, не врахував суд також і висновок органу пробації про високу ймовірність вчинення обвинуваченим повторного злочину, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі неможливе та думку представника потерпілої сторони ОСОБА_10 , яка просила призначити обвинуваченому сувору міру покарання у виді позбавлення волі, а також те, що він не працює, негативно характеризується.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів вказують про те, що виправлення обвинуваченого можливе лише з призначенням йому реальної міри покарання у виді позбавлення волі, оскільки він висновків для себе з попередньої судимості не зробив, не бажає ставати на шлях виправлення та продовжує вчиняти умисні злочини, які мають підвищену суспільну небезпеку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання за ч. 2 ст.289 КК України, апеляційний суд, в межах доводів апеляційної скарги прокурора врахувавши обставини, які характеризують обвинуваченого, вважає за необхідне призначити йому реальне основне покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки прокурор в апеляційній скарзі не порушує питання про застосування додаткового покарання, в межах мінімальної санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України, яке буде достатнім та зможе забезпечити виправлення обвинуваченого та попередити вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

Що стосується доводів прокурора щодо виключення з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - добровільне відшкодування збитків, то вони на думку колегії суддів належним чином прокурором необгрунтовані.

Вказана пом`якшуюча обставина покарання ОСОБА_6 була зазначена в обвинувальному акті, судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за спрощеною процедурою в порядку ч. 3 ст. 349 КК України, даних що це не відповідає матеріалам кримінального провадження не має.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2019 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК Українита призначити йому покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: