Справа № 610/1550/20
Провадження № 1-кп/610/237/2020
УХВАЛА

24.07.2020 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000332, який надійшов з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2020 року до Балаклійського районного суду Харківської області з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000332 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

07 липня 2020 року ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін на 24 липня 2020 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, клопотань не заявила.

Представник потерпілої особи вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, просила суд прийняти до розгляду під час кримінального провадження позовну заяву Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, а саме не затверджений печаткою органу прокуратури.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника.

Суд, перевіривши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування на відповідність вимогам КПК України, дійшов таких висновків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

У статтях 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, разом з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувачення, як зазначено в п. 13 ст. 3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

При цьому, поняття «формулювання обвинувачення», як складової частини обвинувального акта, має визначатися у логічному зв'язку з положеннями ст. 374 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям «формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним». Так, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України встановлено, що у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000332 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, який надійшов до Балаклійського районного суду Харківської області, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що в період з 18.07.2019 до 19.02.2020, скориставшись тим, що у неї перебувала банківська картка АТ «Мегабанк» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона мешкала однією сім`єю та який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і після смерті якого продовжувалось нарахування щомісячної страхової виплати фондом Балаклійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, оскільки ОСОБА_5 не повідомила про факт смерті ОСОБА_7 , та через банкомат, розташований по вул. Жовтневій у смт Донець Балаклійського району Харківської області, та банкомати, розташовані у місті Харкові, з єдиним умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, умисно, з метою незаконного особистого збагачення, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, знявши грошові кошти з вказаної банківської картки АТ «Мегабанк» номер картки № НОМЕР_1 , розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 в загальному розмірі 13 950,10 грн, незаконно заволоділа цими коштами на свій розсуд, завдавши матеріального збитку Балаклійському відділенню управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на вищевказану суму.

Згідно вищевказаних вимог кримінального процесуального закону формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Суд дійшов висновку, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню вказаним вимогам не відповідає.

За змістом ч. 2 ст. 32 КК України продовжуваним є кримінальне правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні саме продовжуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в період з 18.07.2019 до 19.02.2020, яке складається з декількох тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.

За таких обставин обвинувальний акт має містити зазначення часу, місця, способу та інші обставини вчинення кожного окремо тотожного діяння, які складають кримінальне правопорушення.

Разом з цим, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кожної окремої тотожної дії як у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення відсутні. Обвинувальний акт не містить відомостей про конкретне місце розташування банкомата по вул. Жовтневій у смт Донець Балаклійського району Харківської області, з якого було знято грошові кошти з банківської картки № НОМЕР_1 . Також не конкретизовано, з яких саме банкоматів, розташованих у м. Харкові, знімались грошові кошти. Дату, час зняття грошових коштів, і суми знятих грошових коштів в обвинувальному акті також не зазначено.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року.

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення є неможливим, а ухвалене судове рішення буде вважатися незаконним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000332 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 28 липня 2020 року.

Суддя