У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.09.2020 Справа №607/15842/20

провадження 1-кс/607/6781/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , в залі суду у м. Тернополі розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання від вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівці Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні перебуває малолітня дитина, місце реєстрації проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 ,за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження №0001977 від 16 вересня 2020 року, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Як зазначено у клопотанні, в невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї і боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці,

ОСОБА_4 , без будь-якого дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї і боєприпасів, придбав вогнепальну зброю короткоствольний, нарізний пістолет калібру 9мм(9х18), конструкції Макарова «ПМ», виготовлений Іжевським механізованим заводом та вісім одиниць боєприпасів вісім пістолетних патронів штатних патронів до пістолета Макарова, калібру 9мм(9х18мм), заводського виготовлення.

В подальшому, у період з моменту придбання вогнепальної зброї та боєприпасів і до 16.09.2020 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, зберігав при собі придбані ним вогнепальну зброю і боєприпаси - короткоствольний, нарізний пістолет калібру 9мм(9х18), конструкції Макарова «ПМ», виготовлений Іжевським механізованим заводом та вісім одиниць боєприпасів вісім пістолетних патронів штатних патронів до пістолета Макарова, калібру 9мм(9х18мм), заводського виготовлення.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням час 16.09.2020 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, взяв із собою вогнепальну зброю і боєприпаси короткоствольний, нарізний пістолет калібру 9мм(9х18), конструкції Макарова «ПМ», виготовлений Іжевським механізованим заводом та вісім одиниць боєприпасів вісім пістолетних патронів штатних патронів до пістолета Макарова, калібру 9мм(9х18мм), заводського виготовлення та носив їх у власній сумці до 21:13 год. того ж дня.

В ході проведення 16.09.2020 огляду місця події у парку «Топільче» в м. Тернопіль, у присутності понятих, у сумці, що належить ОСОБА_4 , виявлено вогнепальну зброю - короткоствольний, нарізний пістолет калібру 9мм(9х18), конструкції Макарова «ПМ», виготовлений Іжевським механізованим заводом, який, згідно висновку судової експертизи зброї від 17.09.2020, є вогнепальною зброєю та придатний для стрільби, а також вісім пістолетних патронів штатних патронів до пістолета Макарова, калібру 9мм(9х18мм), заводського виготовлення, які, згідно висновку судової експертизи зброї, від 17.09.2020 є бойовими припасами та придатні для стрільби.

Відповідно до ч.2 ст.178 Цивільного Кодексу України, види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких в цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом, встановлюються законом. Частина 1 статті 263 Кримінального кодексу України встановлює кримінальну відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Враховуючи те, що спеціального закону, який регулює порядок придбання, зберігання та носіння зброї, вибухових припасів та вибухових речовин немає, дозвіл на володіння об`єктами, які обмежені в цивільному обороті, на законних підставах, фізичним особам-загального статусу, виданий бути не може.

ОСОБА_4 , діючи з єдиним прямим умислом, не маючи будь-якого дозволу на такі дії, придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю та бойові припаси, чим порушив вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» за № 901-VIII від 23.12.2015, Постанови Верховної ради України № 2471 ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених- патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС № 622 від 21.08.1998 із змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

16.09.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17.09.2020 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення є лише припущеннями, просив обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свої позиції, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 16.09.2020р. в ході якого на території гідропарку «Топільче» по вул. Живова в м. Тернополі, було вилучено предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом огляду предметів від 17.09.2020р. в ході якого було оглянуто предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього та вісім предметів, золотистого кольору, з поверхні яких було виявлено та вилучено сліди папілярних візерунків пальців рук та змиви;

- висновком експерта №3/1-775/20 від 17.09.2020р. відповідно до якого на предметі чорного кольору, візуально схожого на пістолет було виявлено сліди папілярних візерунків пальців рук ОСОБА_4 ;

- висновком експерта №3/4-317/20 від 17.09.2020р. відповідно до якого предмет чорного кольору, візуально схожий на пістолет є короткоствольним, нарізним пістолетом калібру 9мм(9х18), конструкції Макарова «ПМ», виготовлений Іжевським механізованим заводом, який, згідно висновку судової експертизи зброї є вогнепальною зброєю та придатний для стрільби;

- висновком експерта №3/4-318/20 від 17.09.2020р. відповідно до якого вісім предметів золотистого кольору є пістолетними патронами штатними патронами до пістолета Макарова, калібру 9мм(9х18мм), заводського виготовлення, які, згідно висновку судової експертизи зброї є бойовими припасами та придатні для стрільби.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких він був запрошений на огляд місця події в якості понятого та про обставини за яких в ОСОБА_4 було виявлено предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 17.09.2020р., яка повідомила, про обставини за яких вона була запрошена на огляд місця події в якості понятого та про обставини за яких в ОСОБА_4 було виявлено предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.09.2020., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.09.2020р., який повідомив, про обставини за яких було виявлено ОСОБА_4 та виявлено в нього предмет чорного кольору, схожого на пістолет, магазин до нього в середині якого знаходились вісім предметів, золотистого кольору, візуально схожі на набої.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він має постійне місце проживання в с. Данилівці Зборівського району Тернопільської області, одружений, виховує доньку, учасник АТО, користується авторитетом серед друзів, раніше не судимий.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що узгоджується із вимогами п.4 ч.2 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин».

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Так, слідчим суддею встановлено, щосуддею Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_17 від 05.02.2020 у справі №761/11622/18, оголошено розшук ОСОБА_4 , надано дозвіл на затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.345, ч.4 ст.296 КК України. Проте в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що повістки за адресою його місця реєстрації проживання в АДРЕСА_1 не приходили, він не був повідомлений про судовий розгляд справи, що стало причиною неявки в судові засідання, про те, що його оголосили в розшук йому жодним чином відомо не було.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 шляхом погрози може схиляти свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , раніше вчиняв кримінальні правопорушення.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування належним чином частково підтверджено у клопотанні та доведено в судовому засіданні прокурором наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для запобігання яких слідчий звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу, а саме зважаючи на санкцію статті кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , він матиме можливість ухилятися від органу досудового розслідування, впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Окремо Суд наголошує, щоосновним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.
Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості

Перебування в установах тримання під вартою, що в сучасній Україні часто не відповідають стандартам права, може відчутно деформувати психіку людини, деперсоналізувати її настільки, що повернення до повноцінного особистісного «я» і повноцінного її буття, буде неможливим.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, наявність малолітньої дитини на утриманні, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, те, що він є раніше не судимим, відсутність фактів перешкоджання з його сторони проведенню слідства, не доведенням прокурором недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч.1,2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт, за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , шляхом заборони залишати житло цілодобово.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього на строк не більше двох місяців обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
За таких обставин, в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 слід відмовити, застосувавши при цьому більш м`який запобіжний захід, необхідний та достатній у даному випадку для запобігання ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати житло по місцю реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування з свідками та експертами; здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які даю можливість виїзду за кордон.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 10 листопада 2020 року.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати на виконання в ГУНП в Тернопільській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до місця реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши з під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1