Провадження №11-кп/824/604/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання в порядку ст.ст. 537, 539 КПК про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 .
З клопотання вбачається, що 13 листопада 2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винуватою за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням її від відбування у порядку ст. 75 КК України, однак так як санкція статті за якою її засуджено у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII не містить у собі покарання у виді позбавлення волі, призначена засудженій міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, підлягає зниженню до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання.
Така ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що під час судового розгляду не виявилось за можливе встановити згоду ОСОБА_7 на порушення перед судом питання про приведення судового рішення у відповідність до Закону.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисником засудженої ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30.10.2020 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та привести вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2019 року щодо ОСОБА_7 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, встановивши їй мінімальний штраф в розмірі, який діяв на момент ухвалення вироку.
В обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що висновки суду першої інстанції є безпідставними, оскільки обвинувачена не була повідомлена про те, що розгляд справи щодо неї буде розглядатись саме 30 жовтня 2020 року, жодних повідомлень про виклик до суду на її адресу не надходило.
Також вказує, що судом не перевірено на предмет обгрунтованості наведені у клопотанні доводи про необхідність приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2019 року щодо ОСОБА_7 у відповідповідність ізЗаконом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, та формально відмовлено у задоволенні цього клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, 13 листопада 2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_7 визнано винуватою за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням її від відбування покарання у порядку ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Інспектор Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області звернувся до місцевого суду, у порядку ст.ст. 537, 539 КПК, з клопотанням поданням про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку відносно засудженої ОСОБА_7 з огляду на наявність у провадженні передумов окреслених ч. 3 ст. 74 КК та Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», так як санкція статті за якою визнано винуватою засуджену у редакції цього Закону України не містить у собі покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання, і з таким рішенням суду першої інстанції погоджується колегія суддів.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік, що унеможливлює застосування норми п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Аналізуючи положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018року№2617-VIIІ, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, і має зворотну дію в часі, а також положення ст. 72,74,75 КК України, слід зазначити, щовідділ з питань пробації може звертатися до суду з клопотанням про приведення вироку у відповідність до Закону України №2617-VIII виключно у випадку реального відбування засудженим призначеного вироком покарання.

Проте, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 листопада 2019 року до засудженої ОСОБА_7 застосовано положення ст. 75 КК України та воназвільнена від відбування покарання з випробуванням, тобто фактично призначене покарання у виді позбавлення волі засуджена не відбуває, а тому вирішення питання щодо приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» є неможливим.
Крім того, будь-яких негативних наслідків для засудженої не настає, оскільки у випадку виконання нею покладених на неї обов`язків та не вчинення нового злочину після закінчення іспитового строку засуджена звільняється від призначеного їй покарання.
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не перевірено на предмет обгрунтованості наведені у клопотанні вимоги про необхідність приведення вироку щодо ОСОБА_7 у відповідповідність із Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, та формально відмовлено у задоволенні цього клопотання, такими, що не заслуговують на увагу.
Твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання, не вислухав думку засудженої з приводу заявленого клопотання, не впливають на законність оскаржуваного рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2020 року законним, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: