Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1213/19

Номер провадження: 1-кс/511/591/20

06.11.2020 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:
02 листопада 2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000518 від 04.07.2019 року.

З даного клопотання вбачається, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку б/н по АДРЕСА_1 .

03 липня 2019 року слідчим СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області, на думку заявника, було незаконно, всупереч приписам статті 233 КПК України, проведено проникнення і огляд належного ОСОБА_4 , житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому вилучено належне йому майно, а саме: пластикову ємність кубічної форми загальним об`ємом 1000 л. білого кольору, паливно-мастильною рідиною нафто-продукту типу альтернативне дизельне паливо у кількості 525 л., 26 пластикових ємностей загальним об`ємом 40 л., 2 електричних побутових циркулярних насоса, 2 шланги чорного кольору.

Паливо заявник раніше придбав на АЗС для власних господарських потреб.

Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2019 року (справа № 511/1213/19), було накладено арешт на вищевказане майно.

За більш ніж рік, що триває досудове розслідування кримінального провадження №0000518 від 04.07.2019 року, не вчинено жодних слідчих дій, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.

Належне заявнику майно зберігається неналежним чином, і через це псується.

У зв`язку з чим, ОСОБА_4 просить суд скасувати арешт з пластикової ємності кубічної форми загальним об`ємом 1000 л. білого кольору, паливно-мастильною рідиною нафто-продукту типу альтернативне дизельне паливо у кількості 525 л., 26 пластикових ємностей загальним об`ємом 40 л., 2 електричних побутових циркулярних насосів, 2 шлангів чорного кольору, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.07.2019 року у справі №511/1213/19.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий та прокурор належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши представника заявника, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Слідчим відділом Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000518 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до листа від 03.11.2020 року №49/10053 заступника начальника ВП начальника СВ Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_5 , матеріали кримінального провадження №0000518 від 04.07.2019 року, були вилучені працівниками ДБР на підставі ухвали суду і до теперішнього часу до СВ Роздільнянського ВП не надходили.

Відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 липня 2019 року (справа №511/1213/19, номер провадження: 1-кс/511/466/19), накладено арештз метою забезпечення збереження речових доказів на вказане в клопотанні тимчасово вилучене майно, а саме: пластикову ємність кубічної форми загальним об`ємом 1000 л білого кольору; паливно-мастильну рідину нафто-продукту типу альтернативне дизельне паливо у кількості 525 л; 26 пластикових ємностей загальним об`ємом 40 л; 3 електричні побутові циркулярні насоси; 2 шланги чорного кольору, які були з`єднані до механізму насосу «помпи» з метою збереження його в якості речових доказів та призначення необхідних експертиз.

Крім того, з даної ухвали суду вбачається, що 04 липня 2019 року по матеріалам кримінального провадження винесено постанову про визнання речовими доказами предметів та речей, котрі були вилучені в ході огляду місця події 03.07.2019 року, а саме: - пластикову ємність кубічної форми загальним об`ємом 1000 л білого кольору, паливно-мастильною рідиною нафто-продукту типу альтернативне дизельне паливо у кількості 525 л, 26 пластикових ємностей загальним об`ємом 40 л, 2 електричних побутових циркулярних насоса, 2 шланги чорного кольору, які були з`єднані до механізму насосу «помпи» з господарської споруди №1, електричний побутових циркулярний насос з господарської споруди №2.
За правилами статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

В цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, при розгляді даного клопотання, слідчий суддя зазначає, що статтею 41 Конституції України, встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.
Стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, регламентує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально-процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що погоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Також, на час розгляду клопотання, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити аргументи заявника відносно того, що по вказаним матеріалам досудового розслідування не вчинено жодних слідчих дій, оскільки матеріали кримінального провадження вилучені з Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області працівниками ДБР.
Крім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог статті 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Також, слідчий суддя не приймає до уваги аргументи ОСОБА_4 відносно порушень щодо зберігання тимчасово вилученого майна, на яке накладено арешт, оскільки дані аргументи є необгрунтовані, та жодним належним та допустимим доказом не підтвердженні.

Відповідно до положень статті 100 КПК України, сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно даного порядку, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування. У разі потреби необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.

На підставі викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що представник заявника в судовому засіданні не довів, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись статтями 98, 170, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, а саме: арешту, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 липня 2019 року (справа №511/1213/19, номер провадження: 1-кс/511/466/19),з метою забезпечення збереження речових доказів на тимчасово вилучене майно, а саме: пластикову ємність кубічної форми загальним об`ємом 1000 л білого кольору; паливно-мастильну рідину нафто-продукту типу альтернативне дизельне паливо у кількості 525 л; 26 пластикових ємностей загальним об`ємом 40 л; 3 електричні побутові циркулярні насоси; 2 шланги чорного кольору, які були з`єднані до механізму насосу «помпи» з метою збереження його в якості речових доказів та призначення необхідних експертиз .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1