Номер провадження 1-кп/641/637/2020 Справа № 641/4822/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001442 від 19.06.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)11.04.2002 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 месяців позбавлення волі;

2) 17.11.2004 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст.ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 13.07.2009 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України строком на 3 роки,

4) 18.01.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.187 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 24.09.2014 року умовно-достроково;

5) 29.03.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі,

6) 04.03.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до 160 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт. Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 набрав законної сили 04.04.2020 та 13.04.2020 прийнятий до виконання Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

12.05.2020 ОСОБА_3 старшим інспектором Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 ознайомлено під підпис з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснено про обов`язок додержуватися встановлених, відповідно до закону, порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, без погодження з уповноваженим органом з питань пробації не виїжджати за межі України, та те, що у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Того ж дня, старшим інспектором Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 ознайомлено під підпис про направлення ОСОБА_3 для відбування покарання у виді 160 годин з 13.05.2020 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, пров. Брянський, 5, та перший екземпляр направлення вручено ОСОБА_3 на руки.

Наказом голови Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 12.05.2020 № 02-05/60 ОСОБА_3 залучено до 160 годин безоплатних громадських робіт, починаючи з 13.05.2020.

Однак, з 13.05.2020 до 17.06.2020 ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування громадських робіт, жодного разу не прибув до Комінтернівського районного суду м. Харкова для відбування покарання у виді 160 годин громадських робіт.

Крім того, 03.06.2020 та 15.06.2020 ОСОБА_3 старшим інспектором Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 винесено письмове попередження за допущення порушень порядку та умов відбування покарання, та його особисто під підпис, попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України, у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.

Водночас, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, неодноразово письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, виконувати вирок суду не став, безпідставно ухилився від відпрацювання громадських робіт.

Станом на 17.06.2020 ОСОБА_3 не відпрацював без поважних причин 160 годин громадських робіт, призначених йому вироком суду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся. В наданих суду показаннях зазначив, що дійсно вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова його засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді 160 годин громадських робіт. Після вироку суду його викликали до органу пробації, де пояснювали, як і де необхідно відпрацьовувати покарання у вигляді громадських робіт, попереджали його про кримінальну відповідальність за ухилення від відбуття покарання. До Комінтернівського районного суду м. Харкова для відбуття покарання з відпрацювання громадських робіт він жодного разу не з`являвся, оскільки не було грошей на проїзд до суду.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відноситься до категорії проступків.

Відповідно до розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII, цей Закон набирає чинності з 1 липня 2020 року, та у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що внесені до статті 389 КК України зміни, які набули чинності з 01.07.2020, пом`якшують кримінальну відповідальність ОСОБА_3 , його дії мають кваліфікуватися як кримінальне правопорушення проступок.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.03.2020року за ч. 1 ст. 125 КК України, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, в період непогашеної судимості він вчинив кримінальне правопорушення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, за місцем фактичного проживання характеризується негативно.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд також враховує досудову доповідь від 11.08.2020 року, складену Слобідським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області, згідно якої центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді 5 місяців арешту, суд призначає покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КПК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні ОСОБА_3 остаточного покарання суд враховує, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт, обвинувачений покарання не відбув. Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, тому, відповідно, 160 годин громадських робіт відповідають 20 дням арешту (160годин/8годин=20днів).

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року, що становить 160 годин громадських робіт, перевівши на підставі ч.1 ст.72 КК України 160 годин громадських робіт у 20 днів арешту, та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) місяців 20 (двадцяти) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1